Voi hyvin! -päivän
   Liikkuminen, tupakka ja nuuska -osaprojekti

                                                                             	Marjo Lehto
			                   	Tarja Vänskä
		 	                    	Opinnäytetyö, kevät 2010
                                                                                       Diakonia - ammattikorkeakoulu
				Diak Etelä, Helsinki
				Hoitotyön koulutusohjelma
				Terveydenhoitaja (AMK)

TIIVISTELMÄ 

Lehto, Marjo & Vänskä, Tarja. Voi hyvin! -päivän Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojekti. Helsinki, kevät 2010, 43 s, liitteitä 6. Diakonia-ammattikorkeakoulu, Diak Etelä, Helsinki. Hoitotyön koulutusohjelma, Terveydenhoitotyön suuntautumisvaihtoehto, terveydenhoitaja (AMK).

Voi hyvin! -päivän hanke syntyi Suomenlahden merivartioston esikunnan, Suomen Terveystalon ja Diakonia-ammattikorkeakoulun kehittämisyhteistyöstä. Suomen Terveystalon työterveyshoitajan ja Suomenlahden merivartioston esikunnalla oli yhteinen toive herättää henkilöstö ajattelemaan omia terveystottumuksiaan.

Voi hyvin! -päivän hankkeen tavoitteena oli herättää mahdollisimman moni asiakas ajattelemaan mahdollisuuttaan muuttaa terveystottumuksiaan laadukkaan elämän turvaamiseksi. Liikunta, tupakka ja nuuska -projekti oli osa Voi hyvin! -hanketta. Osaprojektin päätavoitteina oli innostaa mahdollisimman monia asiakkaita lisäämään arkiliikuntaa sekä saada mahdollisimman moni tupakoiva tai nuuskaava asiakas harkitsemaan tupakoimisen tai nuuskaamisen lopettamista.

Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin tiedon keruun menetelmänä oli havainnointi. Terveyden edistämisen menetelmiä olivat moniammatillinen ja monitoimijainen yhteistyö, terveysviestintä, terveyskeskustelu ja dialogi. Asiakkaita ohjattiin myös toimintaan, testien tekemiseen ja teknologian käyttöön terveyden edistämiseksi. Terveyspäivän vaikuttavuutta mitattiin asiakaspalautekyselyllä, Suomen terveystalon työterveyshoitajan, merivartioston liikuntakasvatusupseerin sanallisen arvioinnin perusteella sekä terveydenhoitajaopiskelijoiden itsearvioinilla. Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojekti tavoitti 25 asiakasta, joista palautetta antoi 13 asiakasta. Kaikki palautteen antajat kertoivat lisäävänsä liikkumista. Myös nuuskaamisen lopettamista harkittiin.

Asiasanat: terveyden edistäminen, liikunta, tupakka, nuuska

SISÄLTÖ		
1 JOHDANTO………………………………………………………………………...…4
2 TERVEYDEN EDISTÄMINEN
2.1 Terveys ja terveyden edistäminen
2.2 Yhteiskunnallinen ja yhteisöllinen terveyden edistäminen
2.3 Työikäisten työ- ja toimintakyvyn edistäminen
2.4 Liikunnan terveysvaikutukset
2.5 Työikäisen liikunnan edistäminen
2.6 Tupakoimisen ja nuuskaamisen vaikutukset terveyteen
3 TYÖPROSESSIN KUVAUS
3.1 Voi hyvin! -päivän taustaa
3.2 Osaprojektin tarkoitus ja tavoitteet
3.3 Osaprojektin työprosessin kuvaus
3.4 Menetelmät
3.4.1 Moniammatillinen ja monitoimijainen yhteistyö
3.4.2 Terveysviestintä
3.4.3 Vuorovaikutteinen dialogi
3.4.4 Terveyskeskustelu
3.5 Muut työmuodot
3.5.1 Teknologian hyödyntäminen
3.5.2 Toiminta
3.5.3 Testit
4 VOI HYVIN! -PÄIVÄN TOTEUTUS
5 TULOKSET JA AIKAANSAANNOKSET
5.1 Tulokset
5.2 Vaikuttavuus ja vaikuttavuuden arviointi
6 POHDINTA JA JOHTOPÄÄTÖKSET
LÄHTEET
LIITTEET

1 JOHDANTO 

Terveyden edistämistä tukeva Voi hyvin! -päivä sekä päivän sisään rakennettu Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojekti järjestetään Suomenlahden merivartioston esikunnassa ja johtokeskuksessa Helsingin Katajannokalla. Osaprojektin taustalla on sekä Suomen Terveystalon työterveyshoitajan että Suomenlahden merivartiostossa työskentelevän liikuntakasvatusupseerin huoli merivartioston esikunnassa ja johtokeskuksessa työskentelevien miesten ja naisten vähäisestä liikkumisesta. Liikkumisen mahdollisuuksia työyhteisössä järjestetään, mutta liikkumisen jatkuvuus ja säännöllisyys voi olla vähäistä. Lisäksi työntekijöiden keskuuteen on yleistynyt uskomus, että nuuskaaminen olisi terveellisempää kuin tupakoiminen. 

Valtioneuvoston hyväksymä Terveys 2015 -kansanterveysohjelma linjaa Suomen terveyspolitiikkaa pitkällä aikavälillä painottaen terveyden edistämistä (Sosiaali- ja terveysministeriö i.a.). Terveyden edistämisen hallituksen politiikkaohjelma linjaa, että työikäisten työ- ja toimintakykyä ja työelämän olosuhteita tulee kehittää siten, että ne mahdollistavat työelämässä jaksamisen (Sosiaali- ja terveysministeriö 2007, 17). Kansalaisten työkyvyn ylläpito ja parantaminen on ajankohtainen haaste yhteiskunnalle, ja siten myös työterveyshuollolle. Työterveyshuollossa pyritään palveluprosessin kehittämiseen ja laadunhallintaan. Työterveyshuollon kehittämistyönprosessit voidaan jakaa ydin- ja tukiprosesseihin. Laadun parantamisen kannalta on hyvä keskittyä ydinprosesseihin, lain määrittelemiin tehtäviin, jotka tuovat eniten lisäarvoa asiakastoimipaikalle ja sen työntekijöiden terveydelle. Tukiprosesseja ovat tehtävät, jotka oleellisesti liittyvät ydinprosessien toteuttamiseen. (Manninen, Laine, Leino, Mukala & Husman 2007, 60–61.) Tämä osaprojekti on työterveyshuollon tukiprosessi, jonka ydinprosessi on Voi hyvin! -päivä. Tässä tehtävässä terveydenhoitajaopiskelijat pyrkivät projektimuotoisella työn kehittämisellä parantamaan osaamistaan sekä vahvistamaan yhteistyöverkostojaan. Projektimuotoisuus on keskeinen osa terveydenhoitajien työtä (Haarala & Honkanen 2008, 453). 

Voi hyvin! -päivän avulla terveydenhoitajaopiskelijat haluavat herättää Suomenlahden merivartioston esikunnan henkilöstöä ajattelemaan omia terveystottumuksiaan. Liikkuminen, tupakka ja nuuska -osaprojektilla terveydenhoitajaopiskelijat haluavat innostaa henkilöstöä huolehtimaan omasta terveydestään liikuntaa lisäämällä ja mikäli tarvetta on, harkitsemalla tupakoimisen tai nuuskaamisen lopettamista. Terveydenhoitajan työssä tarvitaan terveyden edistämisen menetelmällistä osaamista sekä vaikuttavuuden näkökulmasta tutkittua tietoa. Voi hyvin! -päivän aikana, Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektissa käytetään menetelmiä, joiden avulla opiskelijat haluavat tarkastella käyttämiensä menetelmien vaikuttavuutta sekä jakaa tutkittua tietoa käytännössä. Terveydenhoitajaopiskelijat käyttävät terveyden edistämisen menetelminä moniammatillista ja monitoimijaista yhteistyötä, terveysviestintää, terveyskeskustelua ja dialogia. Muina työmuotoina ovat toiminta, testit sekä teknologian hyödyntäminen. 

Suomenlahden merivartioston esikunnassa ja johtokeskuksessa työskentelevä henkilöstö tekee pääasiassa näyttöpäätetyötä. Työntekijät ovat 30–50-vuotiaita, suomalaisia, naisia ja miehiä, vuorotyötä tekeviä, siviili- ja sotilashenkilöitä. Ennen terveyspäivää on merivartioston esikunnan ja johtokeskuksen henkilöstöstä osa osallistunut Aslak-kuntoutukseen ja Kunto kipinä -hankkeeseen. Työfysioterapeutti on käynyt puhumassa liikunnasta, erityisesti venyttelyjen ja taukojen merkityksestä näyttöpäätetyöskentelyn yhteydessä. Sotilashenkilöille tehdään vuosittain kuntotestit. Henkilöstöllä on mahdollisuus myös testauttaa kuntonsa polkupyöräergometriatestillä työyksikössään. Vapaa-ajan liikunnan merkitys korostuu näyttöpäätetyötä tekevillä. (Castrén 2010a; Heikkilä 2010a.) Tässä osaprojektissa kohderyhmä rajataan päivätyötä tekeviin työntekijöihin.

2 TERVEYDEN EDISTÄMINEN

Työterveyshuoltolain mukaan työnantajan, työntekijän ja työterveyshuollon on yhteistoimin edistettävä työntekijöiden terveyttä sekä työ- ja toimintakykyä työuran eri vaiheissa (Finlex 2010a). Laissa potilaan asemasta ja oikeuksista mukaan potilaalla on oikeus laadultaan hyvään terveydenhoitoon. Häntä on kohdeltava siten, ettei hänen ihmisarvoaan loukata ja hänen vakaumustaan ja hänen yksityisyyttään kunnioitetaan. (Finlex 2010b.) Uudessa terveydenhuollon lakiehdotuksessa korostetaan terveyden ja hyvinvoinnin edistämisessä poikkihallinnollista yhteistyötä kunnassa kaikkien terveyttä ja hyvinvointia edistävien tahojen kesken (Sosiaali- ja terveysministeriö 2008, 13).

Valtioneuvoston asetuksen (1484/2001) mukaan työterveyshuollon tehtävä on antaa työntekijälle tietoja, neuvontaa ja ohjausta terveyden ja työkyvyn ylläpitämisestä ja edistämisestä sekä päihteiden väärinkäytön ehkäisystä ja hoitoon ohjaamisesta. Ohjaustilanteet voidaan toteuttaa erillään muusta toiminnasta ja tarkoitus on luoda edellytyksiä koko asiakasyhteisön terveyttä ja työkykyä tukeviin toimiin. Työpaikat ovat merkittävässä asemassa terveyttä edistävässä toiminnassa ja työterveyshuolto voi toimia asiantuntijana valinnoissa, kuten liikunnan tukemisessa sekä tupakoimisen ja nuuskaamisen lopettamisen tukemisessa. (Rautio 2008, 406–414.)

Terveyden edistämisen taustalla ovat erilaiset terveyskäsitykset, joihin terveys käsitteenä perustuu. Maailman terveysjärjestö (WHO) on antanut laajan määritelmän terveydestä, jossa terveys nähdään fyysisen, psyykkisen ja sosiaalisen hyvinvoinnin tilana, eikä vain sairauden puuttumisena. Hyvinvointia tarkastellaan tällöin kokonaisuutena, jossa merkittävää on eri osien tasapaino. (Stakes 2010.) Terveys voidaan nähdä myös toimintakykykynä, voimavarana sekä muuttuvana oppimisprosessina. (Haarala & Mellin 2008, 53–54.) Yleisesti terveys nähdään keskeisenä voimavarana sekä yksilöllä että yhteiskunnassa. Kapea terveyskäsitys sisältää määrällisesti mitattavia ihmisten terveyteen ja sairauteen liittyviä tekijöitä, jossa henkiset ja sosiaaliset vaikutukset jäävät huomiotta. (Rotko, Sihto & Palosuo 2008, 8.)

2.1 Terveys ja terveyden edistäminen 

Terveyden edistäminen ymmärretään tässä työssä arvoihin perustuvana tavoitteellisena ja välineellisenä toimintana ihmisten terveyden ja hyvinvoinnin aikaansaamiseksi ja sairauksien ehkäisemiseksi (Savola & Koskinen-Ollonqvist 2005, 39). Terveyden edistämisen arvoja ovat ihmisarvon kunnioittaminen, tasa-arvo, voimaannuttaminen sekä osallistuminen ja osallistaminen (Leino-kilpi & Välimäki 2008, 182). Terveyttä edistämällä voidaan saada aikaan terveyttä, joka antaa yksilölle mahdollisuuden toimintakykyyn selviytyä ja suoriutua elämässään. Terveyden edistämisessä pyritään vahvistamaan yksittäisen ihmisen ja yhteisön voimavaroja sekä kansanterveydellistä hyvinvointia. (Savola & Koskinen-Ollonqvist 2005, 8–9.)

Terveyden edistämisessä huomioidaan yksilön, yhteisön ja yhteiskunnan tarpeet. Terveyttä on tarkoitus edistää lähellä arkiympäristöä, kuten työpaikoilla, asiakkaiden omista lähtökohdista katsottuna. Ihmisten terveyttä edistäviä asenteita ja terveydenlukutaitoa sekä terveysriskien tunnistamista pyritään ohjaamaan eri terveyden edistämisen menetelmin, kuten terveysviestinnällä. Ohjauksen sisältö ja menetelmät vaihtelevat tarpeen mukaan. (Leino-Kilpi & Välimäki;  Haarala & Mellin 2008, 51–58.) 

Terveyden edistämistä voidaan katsoa sekä promotiivisesta että preventiivisesta näkökulmasta. Promotiivisella terveyden edistämisellä tarkoitetaan pyrkimystä vahvistaa mahdollisuuksia sekä yksilön ja yhteisön voimavaroja. Promotiivinen terveyden edistäminen tapahtuu pääosin terveydenhuoltosektorin ulkopuolella, kuntien, järjestöjen ja muiden yhteisöjen toimintana. Preventiivinen terveyden edistäminen puolestaan on ongelmalähtöistä ja painottuu sairauksien ehkäisemiseen. (Mikkonen i.a., 9.) Terveydenhoitotyössä pyritään estämään sekä promotiivisen että primaariprevention toimenpitein riskitekijöiden vaikutuksia jo ennen kuin ne ovat ehtineet synnyttää sairauteen johtavia muutoksia. Tutkittaessa asiakkaan voimavaraistumista tukevaa työterveyshoitajien terveysneuvontaa, yhtenä tutkimuksen keskeisistä tuloksista on saatu tieto, että keskeistä terveysneuvonnassa on asiakkaan omat tavoitteet, motivaatio, ajanmukaiset tiedot ja aiempi kokemuksellinen taito (Kivistö, Johansson, Virtanen, Rankinen & Leino-Kilpi 2009, 20). 

2.2 Yhteiskunnallinen ja yhteisöllinen terveyden edistäminen 

Yhteiskunnallisen terveyden edistämisen tavoitteena on mahdollistaa terveyttä edistävä ympäristö sekä parantaa yksilöiden ja yhteisöjen mahdollisuuksia yhteiskunta- ja terveyspolitiikan, terveyspoliittisin ohjelmien sekä suosituksien keinoin. (Sosiaali- ja terveysministeriö; Leino-Kilpi & Välimäki 2008,182). Valtioneuvoston hyväksymä Terveys 2015 -kansanterveysohjelma linjaa Suomen terveyspolitiikkaa pitkällä aikavälillä painottaen terveyden edistämistä. Terveys 2015 -ohjelman taustana on WHO:n Health for All -ohjelma. Terveys 2015 on yhteistyöohjelma, joka pyrkii terveyden tukemiseen ja edistämiseen kaikilla yhteiskunnan sektoreilla. (Sosiaali- ja terveysministeriö i.a.) Terveys 2015 -ohjelmassa kansalaisten oma rooli terveytensä edistämisessä nähdään keskeisenä. Valtioneuvosto korostaa kotien, koulujen, työelämän, liikenteen, asuma-alueiden, kulutuksen ja vapaa-ajan ympäristöjen ja lähiyhteisöjen merkitystä terveyspoliittisten tavoitteiden toteutumiselle. (Sosiaali- ja terveysministeriö 2001, 32.) 

Terveyden edistämisen hallituksen politiikkaohjelmassa määritellään terveys ihmisen elämän tärkeimmiksi arvoiksi ja Suomen menestyksen valttikortiksi. Terveyden edistämisen politiikkaohjelman yhteiskunnalliset vaikuttavuustavoitteet on jaettu terveyden edistämisen rakenteiden vahvistamiseen; kansansairauksien ehkäisyyn vaikuttavien elintapamuutosten aikaansaamiseen; terveitä elämäntapavalintoja edistävien työ- ja elinolosuhteiden kehittämiseen; terveyden edistämisen uusien työmuotojen kehittämiseen; sekä järjestöjen toiminnan vahvistamiseen terveyden edistämisessä. Politiikkaohjelman mukaan terveyden edistämisen yhteiskunnalliset, taloudelliset, työpaikkatason ja yksilötason hyödyt ovat merkittäviä, minkä vuoksi terveyden edistämisen näkökulma on omaksuttava laajasti. Tärkeänä pidetään myös terveyttä edistävän tiedon levittämistä, osaamisen vahvistamista, tutkitun tiedon käytön sekä parhaimpien käytäntöjen eteenpäin viemistä. (Sosiaali- ja terveysministeriö 2007, 1–2.) 

Sosiaali- ja terveysministeriön (2007, 4) mukaan terveyden edistämisen hallituksen politiikkaohjelma linjaa työelämässä terveyden edistämisen tavoitteeksi työkyvyn edistämisen, työhyvinvointia tukevat käytännöt sekä varhaisen puuttumisen niitä uhkaaviin tekijöihin. Kansanterveydelliset haasteet ovat suuret ja keskeisiin kansansairauksien syihin vaikuttamalla pyritään hillitsemään terveydenhuollon palveluista, sairauspoissaoloista ja varhaisesta eläköitymisestä aiheutuvia menoja. (Honkanen & Mellin 2008, 405-406, Leino-Kilpi & Välimäki 2008, 183–184.)

Sosiaali- ja terveysministeriön (2007, 8–9) mukaan myös liikuntapolitiikalla edistetään väestön hyvinvointia, terveyttä ja toimintakykyä vahvistamalla liikunnan toimintaedellytyksiä ja laaja-alaista tasa-arvoa sekä parantamalla arkiliikunnan edellytyksiä. Työikäisten liikunnassa pääpaino on liikunnan monipuolisuudessa. Työkyvyn ylläpitämisessä on tärkeä tuoda esiin hyvän tuki- ja liikuntaelimistön terveyskunnon merkitys. Perusterveydenhuolto ja työterveyshuolto ovat tärkeitä toimijoita liian vähän liikkuvien ihmisten tavoittamisessa. 

Käypä hoito -suositukset ovat osa päätöksenteon tukijärjestelmää, jonka tarkoituksena on hoidon standardointi ja laadunparantaminen. Liikunnan Käypä hoito -suosituksen tavoitteena on edistää aikuisten liikunnan käyttöä sairauksien ehkäisyssä, hoidossa ja kuntoutuksessa näyttöön perustuvan tiedon avulla sekä ohjeistaa terveys- ja liikunta-alan ammattilaisia. Liikunta on keskeinen tekijä ennaltaehkäistäessä ja hoidettaessa kansanterveydellisesti merkittäviä pitkäaikaissairauksia, kuten sydän- ja verisuonisairauksia, tyypin 2 diabetesta, keuhkosairauksia, tuki- ja liikuntaelinsairauksia ja mielenterveysongelmia. (Duodecim 2008, 1–4.) Lisäksi terveyden edistämisen politiikkaohjelma edellyttää, että tupakoinnista vieroitus sisällytetään osaksi potilaan hoitoa, silloin kun sairaus aiheutuu kokonaan tai osittain tupakkatuotteiden käytöstä. Tavoitteena on myös vieroitusta koskevien Käypä hoito -suositusten käytön vakiinnuttaminen. (Sosiaali- ja terveysministeriö 2007, 9–10.) 

2.3 Työikäisten työ- ja toimintakyvyn edistäminen

Työelämän muutokset vaativat työterveyshuollolta toimia palvelujen kehittämiseen ja yhteistyön lisäämistä yritysten ja organisaatioiden kanssa. Merkittävä osa työterveyshuollon palveluista tuotetaan yksityissektorilla, jolloin yhteistyö työterveyshuollon kehittämisessä on välttämätöntä. (Sosiaali- ja terveysministeriö; Rautio 2008, 406.) 

Sosiaali- ja terveysministeriön Terveyden edistämisen hallituksen politiikkaohjelman (2007, 17) mukaan ikäryhmittäisten tavoitteiden ja niiden seurantaindikaattorien kautta tavoitteena on, että työikäisten työ- ja toimintakyky sekä työelämän olosuhteet kehittyvät siten, että ne osaltaan mahdollistavat työelämässä jaksamisen ja työstä luopumisen noin kolme vuotta vuoden 2000 tasoa myöhemmin. Työikäisten elintapamuutosten odotetaan kehittyvän myönteiseen suuntaan siten, että ylipainoisten osuus 15–64-vuotiaista ja päivittäin tupakoivien 15–64-vuotiaiden määrä vähenisi. Tavoitteena on, että vähintään kahdesti viikossa vapaa-ajan liikuntaa harrastavien osuus 15–64-vuotiaista lisääntyisi. Kohonneen verenpaineen tai verenpainetaudin sekä kohonneen veren kolesterolin odotetaan vähenevän 25–64-vuotiailla.

Terveyden edistämiseen tarvitaan tietoa väestön terveydestä ja sen kehityksestä. Terveys 2000-hanke on väestön terveystutkimus, jossa mukana olleista työikäisistä terveytensä koki hyväksi tai melko hyväksi kaksi kolmesta työikäisestä. Heistä 44 prosentilla oli ainakin yksi pitkäaikaissairaus. Kaksikymmentä vuotta aiemmin Mini-Suomi-tutkimuksessa koottuihin tietoihin verrattuna väestön koettu terveys on parantunut. Useat kansansairaudet, kuten sepelvaltimotauti ja useat tuki- ja liikuntaelinsairaudet ovat vähentyneet. Mielenterveysongelmat ovat säilyneet ennallaan. Lihavuus on yleistynyt sekä tupakointi naisilla. Erityisesti miehillä koettu työkyky on kohentunut. (Aromaa & Koskinen 2002, 3.) Kansanterveyslaitoksen julkaisussa suomalaisen aikuisväestön terveyskäyttäytymisestä ja terveydestä todetaan, että työmatkaliikunnan kehitys ei ole ollut yhtä myönteistä (Helakorpi, Patja, Perälä & Uutela 2007,17).

Liikunnan ja urheilun eurobarometrin mukaan vuonna 2004 tehdyssä tutkimuksessa pohjoismaalaiset ja erityisesti suomalaiset ovat Euroopan liikkuvimpia kansalaisia. Pohjoismaalaisista vähintään kerran viikossa liikuntaa harrastaa lähes kolme neljäsosaa ihmisistä. Erot eri pohjoismaiden välillä ovat vähäisiä. Suomessa viikoittain liikkuu 75 prosenttia väestöstä. (European Comission 2010.) Vuonna 2006 miehistä 63 prosenttia ja naisista 68 prosenttia harrasti vapaa-ajan liikuntaa vähintään 2 – 3 kertaa viikossa. Näin laskettuna vapaa-ajan liikunta on lisääntynyt 1970-luvun lopusta alkaen. Työmatkaliikuntaa naiset harrastavat miehiä selkeästi enemmän, mutta työmatkaliikunta väheni 1990-luvulle tultaessa ja on pysynyt suunnilleen samanlaisena. Vapaa-ajan liikkuminen on lisääntynyt suhteellisen tasaisesti. (Helakorpi ym. 2007, 17.) Terveysliikuntaa tarkasteltaessa miesten ja naisten erot olivat varsin pienet ikäryhmittäin tarkasteltuina. Alle 55-vuotiaat naiset harrastivat liikuntaa miehiä innokkaammin, mutta miehet lisäsivät liikunta-aktiivisuuttaan lähestyessään eläkeikää.  Ihmisten omat arviot heidän ilmoittamastaan liikunnan määrästä ja tosiasiallisesta liikunnasta saattaa riippua iästä ja sukupuolesta. (Aromaa &  Koskinen 2002, 29.)

2.4 Liikunnan terveysvaikutukset

Terveyskuntoon kuuluvat sellaiset fyysisen kunnon osa-tekijät, joilla on yhteys terveyteen ja fyysiseen toimintakykyyn. Fyysisen kunnon osa-tekijöitä ovat sydän- ja verenkiertoelimistön kunto eli kestävyys, tuki- ja liikuntaelimistön kunto eli lihaskunto, liikkuvuus, tasapaino, koordinaatio ja kehon koostumus. Elimistö tarvitsee vahvistuakseen arkipäivän askareista poikkeavaa ponnistelua kunnon kohoamiseksi. (Aalto 2006, 40–41.) Huono kunto on terveydellinen riskitekijä. Liikkumattomuus on riskitekijä sydän- ja verenkiertoelimistön sairauksissa. Liian vähäinen liikunta on yksi sepelvaltimotaudin riskitekijöistä tupakoinnin, korkean kolesterolin ja kohonneen verenpaineen ohella. Säännöllisesti liikuntaa harrastavalla on puolet pienempi vaara sairastua sepelvaltimotautiin kuin vähän liikuntaa harrastavalla. Liikunta ehkäisee sepelvaltimotautia vaikuttamalla taudin keskeisiin vaaratekijöihin, joita ovat kohonnut verenpaine, korkea kolesteroli, diabetes ja ylipaino. Liikkuminen vaikuttaa myös aivojen terveyteen, syövän ehkäisyyn, mielenterveyteen, luiden haurastumiseen, kroonisiin niska-hartiakipuihin, unettomuuteen ja itsetuntoon. (Aalto 2006; Erkinjuntti, Hietanen, Kivipelto, Strandberg & Huovinen 2009; Suomen Sydänliitto 2008.) 

Liikunta vaikuttaa aivoihin, jotka ovat elimistön tärkein säätelykeskus.  Aivoilla on vilkas aineenvaihdunta, joten ne tarvitsevat happea, glukoosia ja muita ravintoaineita pysyäkseen toimintakykyisinä. Ravinnonsaannista vastaa laaja valtimoverkosto. Elimistön energiavaroista aivot käyttävät 25 - 35 prosenttia. Kun aivot saavat riittävästi happea, mieli virkistyy ja aivot toimivat paremmin. Liikunta auttaa ylläpitämään kognitiivis-motorisia taitoja, kuten havaintotoimintoja, liikunnallisia taitoja sekä psykososiaalista stressinsietokykyä. Aivojen tervettä käyttöikää voi jatkaa pitämällä aivovaltimot puhtaina ja varomalla aivosoluja vahingoittavia tekijöitä. (Erkinjuntti ym. 2009, 37–171, 496.) 

Liikkuminen vaikuttaa kohonneeseen verenpaineeseen alentaen lepoverenpainetta vähentämällä sympaattisen hermoston aktiivisuutta, verisuonten ääreisvastusta ja parantamalla insuliinin kudosvastusta. Säännöllinen liikunta lisää HDL -kolesterolin osuutta veressä alentaen näin kohonnutta kolesterolia. HDL -kolesteroli suojaa valtimoita ahtautumiselta.  Liikunta pienentää vaaraa sairastua aikuisiän diabetekseen parantamalla insuliiniherkkyyttä ja rasva-aineenvaihduntaa sekä vähentämällä kehon rasvapitoisuutta. Liikunnan ylipainolta ehkäisevä vaikutus perustuu energiankulutukseen ja perusaineenvaihdunnan vilkastumiseen. Keuhkoahtaumatautia sairastavat voivat liikunnalla parantaa suorituskykyään ja elämänlaatuaan. Liikunnan on todettu olevan myös syöpää ehkäisevä tekijä, näyttöä on erityisesti rinta- ja paksusuolisyövästä; se voi hidastaa myös iän myötä tapahtuvaa luun haurastumista sekä ehkäistä depressiota. Liikunnalla on oikealla tavalla toteutettuna todettu olevan vähän terveyshaittoja. (UKK-instituutti i.a.; Duodecim 2008, 7-19.) 

2.5 Työikäisen liikunnan edistäminen

Liikunnan Käypä hoito -suosituksen tavoitteena on edistää aikuisten liikunnan käyttöä sairauksien ehkäisyssä. Terveille 18–65 -vuotiaille suositellaan kestävyysliikuntaa vähintään 30 minuuttia päivässä viitenä päivänä viikossa tai raskasta liikuntaa vähintään 20 minuuttia päivässä kolmena päivänä viikossa. Lisäksi suositellaan luustolihasten voimaa ja kestävyyttä ylläpitävää liikuntaa vähintään kahtena päivänä viikossa. (Duodecim 2008.)

Liikunnan Käypä hoito -suositus ohjeistaa, että liikunta tulee aloittaa kevyesti ja vähitellen, sillä lisättäessä liikunnan määrää nopeasti ja yksipuolisesti syntyy herkästi rasitusvammoja. Suosituksen mukaan terveys- ja liikunta-alan ammattilaisten tulee ohjeistaa yhteistyössä yksilölliseen liikkumiseen. Liikuntatavoista keskusteltassa suositeltavaa on käyttää niin sanottua kuuden K:n mallia eli kysy, keskustele, kirjaa, kehota, kannusta ja kontrolloi. Moniammatillisesti voidaan seurata ohjelmassa etenemistä. Kirjallisia ohjeita voivat olla potilasjärjestöjen liikuntakortit. Lääkärin tulee tarkistaa liikuntakelpoisuus, jos henkilöllä on oireita tai terveydellinen ongelma ennen kuin aloitetaan rasittavampi liikunta. Lääkäri voi kirjoittaa myös liikuntareseptin. (Duodecim 2008, 1–7.)

Liikuntaa voidaan mitata monella tavalla. Liikunnan mittareita on useita, tehoa ja määrää voidaan arvioida monenlaisilla apuvälineillä. (Heinonen 2009). Tavalliselle terveys- ja kuntoliikkujalle hyvä perusmittari sopivasta tehosta on motto H + PPP eli hengästyen pitää pystyä puhumaan. Käyttökelpoisen rasittavuusarvion antaa niin sanottu Borgin asteikko. Terveysliikkujalle sopiva rasitustaso löytyy akselilta 12 – 14 eli kevyestä hieman rasittavaan. Kun sydämen syke nousee yli 100 lyöntiä minuutissa, se vaikuttaa terveyteen. Liikuttaessa voidaan syke mitata kaulalta, ranteesta tai sykemittarilla. Jos halutaan parantaa tai ylläpitää jo saavutettua kestävyyskuntoa, pitäisi kuormittavuuden tuntua hieman rasittavalta. (Aalto 2006; Heinonen 2009.)

Polkupyöräergometritestejä käytetään yleisesti kliinisenä rasitustestinä, jolla saadaan selville verenkierron- ja hengityselimistön toimintakyky ja arvioidaan tarkka maksimisyke. Polkupyöräergometritestejä suositellaan, jos henkilö haluaa käyttää liikunnan apuvälineenä sykemittaria. Liikkumisen apuvälineiden käytön tarkoituksenmukaisuus on pohdittava yksilöllisesti. Toisia apuvälineet motivoivat ja toisia orjuuttavat. Omia tuntemuksia pidetään tärkeimpänä mittarina liikunnan sopivuudesta. Kannattaa siis kuunnella kehoa ja vielä uskoa sitä. Tärkeää on, että liikunnasta tulee kokonaisvaltaisesti hyvä olo. (Heinonen 2009.)

Aittasalo (2008) on terveyskasvatuksen alan väitöskirjassaan tutkinut työikäisten liikunnan edistämistä avoterveydenhuollossa ja tarkastellut eri edistämistapojen toteuttamiskelpoisuutta, vaikuttavuutta ja käyttöönottoa. Aittasalon mukaan terveydenhuollon ammattilaisilla on mahdollisuus tavoittaa suurin osa aikuisista, jotka liikkuvat terveytensä kannalta liian vähän. Liikkumisreseptillä, askelmittarilla ja liikuntapäiväkirjan käytöllä saavutetaan hyviä tuloksia. Niiden käyttö terveyskeskuksissa ja työterveyshuollossa on perusteltua. Uuden työtavan käyttöönotto vaatii kuitenkin aikaa ja paikallista yhteistyötä. Tutkimuksen mukaan lääkärin laatima liikkumisresepti lisäsi terveyskeskusten ja työterveyshuollon asiakkaiden liikuntaa. Askelmittarin käyttö ja liikuntapäiväkirjan pitäminen sekä niistä fysioterapeutilta saatua postipalaute lisäsivät terveyskeskusten ja työterveyshuollon asiakkaiden liikuntaa, tosin vain lyhytaikaisesti. Henkilökohtainen liikuntaneuvonta työterveyshuollossa ilman kuntotestausta tai kuntotestauksen kanssa ei lisännyt työntekijöiden liikunta-aktiivisuutta. Uuden menettelytavan käyttöönotto tapahtuu hitaasti ja asteittain ja sitä voidaan parhaiten edistää paikallisella tasolla. 

2.6 Tupakoimisen ja nuuskaamisen vaikutukset terveyteen

Tupakointi on yleisin estettävissä oleva kuolleisuuden aiheuttaja länsimaissa. Tupakointi aiheuttaa yli 50 sairautta, joista 20 on kuolemaan johtavia. Tupakointi vaikuttaa muun muassa hapenottokykyyn, ihoon, hampaisiin, kynsiin, hedelmällisyyteen sekä erektiokykyyn (Duodecim 2006). Tupakointi on esimerkiksi yksi selkäsairauksien riskitekijöistä (Suomen Selkäliitto i.a.). Vuonna 2008 neljännes suomalaisista aikuisista miehistä ja lähes viidennes naisista tupakoi. Heistä seitsemän kymmenestä haluaisi lopettaa tupakoinnin. Käypä hoito -suosituksen mukaan tupakasta vieroituksen tulisi sisältyä terveydenhuollon toimintasuunnitelmaan sekä perus- että erikoissairaanhoidossa. Terveydenhuollon ammattilaisten tulee lisätä aktiivisuuttaan tupakointiin puuttumiseen kaikessa potilastyössään. Puuttumisessa tarvitaan herkkyyttä vuorovaikutustilanteissa, kykyä motivoivaan keskusteluun sekä perustietämystä vieroituslääkkeiden käytöstä ja ominaisuuksista. Keskeistä onnistuneessa vieroituksessa on tunnistaa, miten tupakoitsija itse kokee tupakoinnin, mitä merkitystä sillä on hänelle ja miten hän pystyy korvaamaan tupakoimisen myönteiset puolet. Vastoin yleistä uskomusta kaikki tupakoitsijat eivät ole tarpeeksi hyvin tietoisia tupakoinnin vaaroista. Tupakoinnin lopettaminen vaatii tietoa, taitoa, oppimista ja tukea. Tupakoitsija tarvitsee yksilöllistä tukea lopettamisen edetessä. Tupakoitsijat eivät kaipaa riskilähtöistä ohjausta vaan kannustavaa ja omia voimavaroja voimistavaa ja vahvistavaa neuvontaa. Erityisen tärkeää tehokkaan paikallisen vieroitustoiminnan rakentamisessa on työnantajan tuki. (Risikko 2009, 11. )

Ensimmäisenä maana maailmassa Suomen hallitus on antanut eduskunnalle esityksen tupakkalaiksi, jonka myötä tupakointi loppuisi Suomesta kokonaan pidemmällä aikavälillä (YLE 2010). Tupakointi laskee työn tuottavuutta: tupakointi maksaa työnantajalle keskimäärin 925 e/tupakoiva työntekijä/vuosi. Lisäksi sairaus poissaolot ja sosiaaliturvamenot ovat noin 252 e/tupakoiva työntekijä/vuosi. Askin päivässä polttava työntekijä viettää tupakkatauolla keskimäärin 17 työpäivää/vuosi. Jos keskimääräinen työpäivä Suomessa maksaa noin 170 euroa, tupakkatauot maksavat yritykselle 2890 euroa tupakoivaa työntekijää kohden. Kun suomalaisia tupakoivia työntekijöitä on noin 575 000, tupakkatauoista syntyy kansantaloudelle yhteensä 16,6 miljardin euron kulut. (Suomen ASH i.a.) 

Suomessa kiellettiin WHO:n suosituksesta ja EU-direktiivin edellyttäessä nuuskan myynti tupakkalain uudistuksen myötä 1.3.1995. Nuuskan käyttö on kuitenkin Suomessa lisääntynyt, erityisesti urheilevilla miehillä. (Merne & Syrjänen 2000, 2.) Nuuskassa on yli 2500 kemikaalia, joista 30 aiheuttaa syöpää. Nikotiini imeytyy siitä hitaammin kuin tupakasta. Nikotiinimäärä voi olla huomattavan korkea, jos nuuskaa käytetään päivittäin pitkään. Yleensä nuuskaajien nikotiiniriippuvuus on vaikeampi kuin tupakoivilla. (Duodecim 2009.)

Nuuskan pääasialliset terveyshaitat ovat suun limakalvovauriot, ienmuutokset ja hampaiden värimuutokset. Nikotiini vaikuttaa myös haitallisesti verenkiertoelinten sairauksiin, verenpaineen kohoamiseen, hidastaa haavojen paranemista, mahahaavaan, enneaikaisiin synnytyksiin ja vastasyntyneen matalaan painoon. (Merne & Syrjänen 2000, 2.) Nuuskan käyttäjillä on todettu kaksinkertainen riski sairastua haimasyöpään verrattuna tupakoimattomiin. Savukkeita polttavien vaara on kolminkertainen. (Hengitysliitto Heli 2007.) 

3 TYÖPROSESSIN KUVAUS

3.1 Voi hyvin! -päivän taustaa

Kehittämistehtävä sai alkunsa Diakonia-ammattikorkeakoulun opinnäytetyöseminaarissa tammikuun lopulla 2010. Opinnäytetyöt ovat osa Diakonia-ammattikorkeakoulun opetusyksiköissä tapahtuvaa tutkimustoimintaa, joka toteutetaan usein hankkeiden muodossa työelämässä. Ammattikorkeakoulussa opiskelijaa ohjataan käyttämään tutkivaa ammattikäytäntöä. Tutkiva ammattikäytäntö on toimintamalli, jossa opiskelija tietoisesti pohtii toimintansa perusteita, laatua ja tulosta ja kehittää aktiivisesti työtään sekä työympäristöään.(Kuokkanen, Kiviranta, Määttänen & Ockenstöm 2007, 13–23.) 

Opinnäytetyöseminaarissa tuli esille, että muutokset useimmiten tapahtuvat, jos ne tehdään käytännössä helpoksi. Tätä tietoa tukevat alan kirjallisuudesta esiin nousseet tulokset arkiliikunnan ja työmatkaliikunnan lisäyksen vaikutuksista fyysiseen kuntoon ja terveyteen. Kehittämistehtävän ohjauksessa saatujen tietojen perusteella sekä asiantuntijakonsultaatiossa korostui kansansairauksien merkitys terveystapahtuman suunnittelussa. Ohjauksissa painotettiin myös arki- ja kestävyysliikunnan lisäämisen merkitystä sekä tupakoinnin vähentämisen vaikutuksia kansanterveydelle. Kansanterveystyöllä vastataan terveyspoliittisiin tavoitteisiin ja sen toteutukseen. (Haarala & Mellin 2008, 46). Ohjauksessa opiskelijoita kehotettiin miettimään myös menetelmien valintaan, jotta tapahtumalla saataisiin aikaan vaikuttavuutta asiakkaille. Diakonia-ammattikorkeakoulussa hankkeen keskeisenä tavoitteena tulee olla vaikutusten aikaan saaminen. Vaikutusten tavoittelu on nostettu strategiseksi periaatteeksi ammattikorkeakoulujen yhteiselle tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminnalle. Päämääränä on pyrkiä tieteelliseen totuuteen ja erityisesti yhteiskunnalliseen toimintaan. (Kainulainen 2010.)

Opinnäytetyöseminaarissa oli tarjolla työelämälähtöinen tilaustyö: Mahdollisuus järjestää neljän päivän aikana terveystapahtuma yhteistyössä Helsingin Kampissa sijaitsevan Suomen Terveystalon kanssa. Ennakkotietojen mukaan kohderyhmä koostuisi reippaista, nuorista miehistä ja muutamasta naisesta. Yhteistyötahon toiveena oli, että teemoina olisivat tupakan ja nuuskaamisen terveysvaikutukset, sillä terveysuhkiksi nuorten keskuudessa oli nousemassa tupakan rinnalle nuuskaaminen. Kaksi terveydenhoitajaopiskelijaa, Marjo Lehto ja Tarja Vänskä, ottivat tilaustyön vastaan esitellen tapahtumalle hankesuunnitelman seuraavana seminaaripäivänä. Yhteistyötahon toive asetettiin tavoitteeksi eli hankkeen tavoitteena oli herättää ihmiset ajattelemaan omia terveystottumuksiaan, olisiko niissä muuttamisen varaa.

Seminaaripäivien aikana tilaustyöhön tuli muutoksia: tapahtuman kesto muuttui, kohderyhmä vaihtui, teemoja tuli lisää ja kehittämistehtävään osallistuvien määrä lisääntyi. Muutosten seurauksena tapahtumasta tuli yhden työpäivän mittainen ja kohderyhmä muuttui iältään 30–55-vuotiaiksi. Uusina teemoina tulivat mukaan liikunnan ja ravitsemuksen terveysvaikutukset. Tilaustyötä lähtivät tekemään myös terveydenhoitajaopiskelijat Suvi Utoslahti, Noora Tiilimaa, Anne-Mari Lottonen ja Susanna Virta. Tässä vaiheessa opiskelijat eivät vielä saaneet tietoa yhteisöstä, jolle he olivat tapahtumaa järjestämässä. 

Hankkeen ideointivaihe lähti liikkeelle helmikuun alussa, kun opiskelijat menivät yhdessä tapaamaan Suomen Terveystalon työterveyshoitaja Viena-Leena Castrénia (jatkossa Työterveyshoitaja), tapahtuman todellisten tarpeiden ja tavoitteiden, riskien, mahdollisuuksien, yhteistyötahojen, toteuttamisajankohdan ja -keston, tarvittavien lupien, tilojen, välineiden, kustannusten arvioinnin ja palautteen selvittämiseksi. Tarkemman kohderyhmäanalyysin tekemiseksi haluttiin saada lisää tietoa myös yhteisöstä, jolle tapahtuma järjestetään. Terveyden edistämistä suunniteltiin tehtävän 1990-luvulla käyttöön otetun areena-ajattelun kautta, jonka mukaan ihmiset pyritään tavoittamaan heidän arkiympäristöissään, esimerkiksi työpaikoilla, ja tietoa välitetään ihmisille heidän omista tarpeista ja lähtökohdista käsin. (Savola & Koskinen-Ollonqvist, 2005, 19). Työterveyshoitaja kertoi, että tapahtuma järjestetään Suomenlahden Merivartioston esikunnassa ja johtokeskuksessa Helsingin Katajannokalla perjantaina 26.3.2010. Tapahtuman järjestämisestä olivat suullisesti sopineet Työterveyshoitaja ja henkilöstöpäällikkö. Toiveena oli, että terveydenhoitajaopiskelijat järjestäisivät raflaavan terveystapahtuman.

Seuraavana päivänä opiskelijat suunnittelivat tapahtumaan liittyviä käytännön asioita ja aikatauluja. Suunnitelmana oli toteuttaa yhdessä hanke. Aiemmin tehdyn hankesuunnitelman pohjalta muokattiin uusi hankesuunnitelma, joka lähetettiin ohjaavalle opettajalle. Tavoitteena säilytettiin työelämän toive eli haluttiin edelleen herättää ihmiset ajattelemaan omia terveystottumuksiaan, olisiko niissä muuttamisen varaa. Koska opiskelijat olivat harjoittelemassa ja suuren ryhmän kokoaminen oli haasteellista, opiskelijat jakoivat teemat osaprojekteiksi ja sopivat teemojen työstämisestä työpareittain. Marjo Lehto ja Tarja Vänskä lähtivät toteuttamaan Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektia. Opiskelijat tekivät keskenään suullisen sopimuksen, jonka tavoitteena oli, että kuukauden aikana jokainen pari kokoaa oman teemansa ympärille teoriat, ideoi ja visioi oman osuutensa sekä ottaa yhteyttä mahdollisiin yhteistyötahoihin. Seuraavan tapaamisen yhteydessä tarkasteltaisiin, missä vaiheessa työparit olivat. Opiskelijat sopivat myös hankepäiväkirjan pitämisestä prosessin seurannan ja arvioinnin muistin tueksi. Hankkeen nimeksi suunniteltiin Voi hyvin! -päivä.

Ryhmästä valittiin yksi opiskelija pitämään yhteyttä sekä Suomen Terveystalon että Suomenlahden merivartioston työterveyshoitajiin. Opiskelijat yrittivät sopia tapaamisen Suomenlahden merivartioston työterveyshoitajan kanssa käydäkseen katsomassa tapahtumalle varattua tilaa, mutta työterveyshoitaja oli siirtymässä toisiin tehtäviin, joten hän ilmoitti opiskelijoille yhdyshenkilöksi liikuntakasvatusupseeri Arto Heikkisen (jatkossa Liikuntakasvatusupseeri). Opiskelijat kävivät maaliskuun alussa keskustelemassa Liikuntakasvatusupseerin kanssa sekä katsomassa tilaa, jossa terveystapahtuma oli tarkoitus järjestää. 

Voi hyvin! -hankkeen tiedottaminen toteutettiin eri tahojen kanssa tapaamisten, sähköpostin ja puhelimen kautta. Jokainen osaprojektin tekijäpari hoiti tiedottamisen omille yhteistyötahoilleen. Kaikki kuusi terveydenhoitajaopiskelijaa laativat yhdessä Voi hyvin! -päivästä alustavan tiedotteen. Eräs opiskelijoista laati ennakkomainokset oviin (liite 1), alustavan tiedotteen pohjalta valmiin tiedotteen (liite 2) ja sähköisen tapahtumamainoksen (liite 3), sillä toiveena oli, että mainos ”lävähtäisi” näyttöön. Väreinä käytettiin sini-valkoisia värejä, koska Suomenlahden merivartiostossa vartioidaan Suomen rajoja ja merivartioston väri on sininen. Tiedottaminen merivartiostossa sovittiin toteutettavaksi viikkoa ennen Voi hyvin! -päivää Liikuntaupseerin kautta. Sähköinen mainos ja tiedote lähetettiin henkilökunnan sähköposteihin. Suunnitelmana oli, että opinnäytetyöseminaariin kutsutaan Työterveyshoitaja sekä Liikuntakasvatusupseeri ja myös heille jaetaan raportti seminaarin jälkeen.

3.2 Osaprojektin tarkoitus ja tavoitteet

Liikkuminen, tupakka ja nuuska -osaprojektin päätarkoituksena on lisätä Suomenlahden merivartioston esikunnassa ja johtokeskuksessa vähän terveysliikuntaa ja liian vähän kestävyysliikuntaa harjoittavien työntekijöiden liikkumista ja tätä kautta edistää heidän terveyttään. Tarkoituksen saavuttamiseksi asiakkaille tarjotaan tutkittuun tietoon perustuvaa terveystietoa järjestämällä Mikä sinua liikuttaa? -piste, jossa kerrotaan sekä liikkumisen että tupakan ja nuuskaamisen terveysvaikutuksista. Tarkoituksena on myös edistää työterveydenhuollon ja kolmannen sektorin yhteistyötä sekä syventää opiskelijoiden terveydenhoitotyön sisällöllistä ja menetelmällistä osaamista. 

Päätavoitteina on innostaa mahdollisimman monia asiakkaita lisäämään arkiliikuntaa Voi hyvin! -päivän aikana Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektissa käytettyjen eri menetelmien tuella sekä saada mahdollisimman moni tupakoiva tai nuuskaava asiakas harkitsemaan tupakoinnin tai nuuskaamisen lopettamista. Osatavoitteina on, että opiskelijat oppivat jakamaan näyttöön perustuvaa ja tutkittua tietoa käytännön toimintaympäristössä menetelmällisen osaamisen kautta. Ammatillisen kehittymisen tavoitteena on harjaantua soveltamaan teoriatietoa käytäntöön sekä harjaantua terveystapahtuman järjestämissä ja moniammatillisten ja monitoimijaisten yhteistyöverkostojen rakentamisessa.

Terveystapahtumaan odotetaan ennakkotietojen mukaan työntekijöitä Helsingin Katajannokalla sijaitsevasta Suomenlahden merivartioston esikunnasta ja mahdollisesti johtokeskuksesta. Työntekijät ovat 30–55-vuotiaita suomalaisia miehiä ja naisia. Esikunnassa ja johtokeskuksessa työskentelee sekä siviilihenkilöitä että sotilaita noin 70 henkilöä. Työntekijöissä on sekä aktiivisia kuntoliikkujia että vähän liikuntaa harrastavia. Vähän liikuntaa harrastavista monet ovat aiemmin olleet aktiiviliikkujia. Esikunnassa tupakoiminen on vähäistä. Työilmapiiri koetaan työyhteisössä hyväksi. Kohdejoukkoa analysoitaessa huomioidaan muun muassa kohderyhmän tarpeet, aiemmat tiedot liikkumisesta, tupakoimisesta ja nuuskaamisesta sekä kohderyhmän pirstoutuminen osakohderyhmiin aiempien tietojensa sekä liikkumisen suhteen.
Suomenlahden merivartiosto on osa rajavartiolaitosta, joka toimii sisäasiainministeriön alaisuudessa. Merivartiosto vastaa rajavartiolaitokselle säädetyistä tehtävistä toimialueellaan osana valtakunnan sisäistä turvallisuusjärjestelmää.  Merivartioston toimintaa johtaa vartioston komentaja apunaan Helsingissä sijaitseva esikunta. Merivartiossa tuotetaan turvallisuuspalveluja, jonka ydintoiminnot ovat rajavalvonta, rajatarkastukset, rikostorjunta, merialueen turvallisuus, meripelastusalueen johto, merellisen ympäristön suojelu, kansainvälinen yhteistyö ja maanpuolustus. Kaikkia velvoittavat rajavartiolaitoksen arvot; ammattitaito, luotettavuus ja yhteistyökyky. (Rajavartiolaitos 2010.) 
Toimintaympäristöllä tarkoitetaan fyysistä, sosiaalista ja kulttuurista ympäristöä, joka vaikuttaa projektiin suoraan tai epäsuorasti. Projektin onnistumisen mahdollisuudet ovat osaksi sidoksissa siihen, mitä ympärillä tapahtuu, miten liikuntaan ylipäätään suhtaudutaan. (Ståhl 2005, 17.) Helsingin Katajannokalla sijaitsevan Suomenlahden merivartioston esikunnan ja johtokeskuksen tilat ovat neljässä kerroksessa, vanhassa rakennuksessa, jossa on paljon portaita, mutta ei hissejä. Rakennus sijaitsee meren läheisyydessä ja lähiympäristössä on laajoja puistoalueita. 

3.3 Osaprojektin työprosessin kuvaus

Projekti voidaan määritellä monin eri tavoin. Esimerkiksi Ruuskan ja Pelinin mukaan projekti on joukko ihmisiä, jotka ovat kertaluonteisesti tilapäisesti koottu yhteen suorittamaan tiettyä tehtävää. Määritelmissä on yhteistä projektityöskentelyn periaatteet eli tavoitteellisuus, kertaluonteisuus, organisointi ja resurssointi. Projektityöskentelylle on tyypillistä, että sillä on alku ja loppu, selkeä aikataulu, ja se on jaksottaista. Projektia voidaan käyttää toiminnan muutosten kokeiluun ja toteuttamiseen. Projektilla on elinkaari, joka sisältä tietyt vaiheet: projektin suunnittelu, vaiheistus, ajoitussuunnitelma, resurssisuunnitelma, organisointi ja arviointi. (Pietilä, Hakulinen, Hirvonen, Koponen, Salminen & Sirola 2002, 263–267.) Kehittämisen voi käynnistää terveydenhoitajan havainto kehittämisen tarpeesta tai yhteistyötaholta tuleva toive (Haarala & Honkanen 2008, 453). 

Tämä osaprojekti sai alkunsa helmikuun alussa, kun opiskelijat jakoivat yhdessä Voi hyvin! -hankkeen osaprojekteihin. Osaprojektin suunnittelu ja tehtävän rajaus käynnistyi työelämälähtöisesti, sillä toiveena oli, että terveyspäivän aikana käsitellään liikkumisen, tupakoinnin ja nuuskan terveysvaikutuksia.  Opiskelijat suunnittelivat toimivansa tässä osaprojektissa varhaisen tuen mallin mukaan, jossa asiakassuhteita koskevia periaatteita ovat asiakaslähtöinen työote, asiakkaan omien voimavarojen etsiminen sekä tavoitteellisen yhteistyön mahdollistaminen. Asiakaslähtöisessä työotteessa korostuu muun muassa ihmiskuvan myönteisyys, johon sisältyy ajatus, että terveyttä edistävä muutos tapahtuu ihmisen vahvuuksien, ei puutteiden avulla. Terveydenhoitajan keskeinen tehtävä on voimavarojen tukeminen ja asiakastyössä keskitytään siihen, mikä on asiakkaalle hyödyllistä. (Pietilä ym. 2002, 188–189.) 

Opiskelijat huomioivat myös sen, että asiakkaat ovat konstruktiivisia oppijoita. Konstruktivistinen oppimisnäkemys ei ole yksi erillinen teoria, vaan käsittää monia eri tavoin painotettuja suuntauksia. Oppimisen lähtökohtana ovat henkilön aikaisemmat tiedot, kokemukset, ongelmanratkaisutavat ja skeemat - henkilön tapa hahmottaa maailmaa. Oppiminen on näiden muokkaamista, täydentämistä ja uudelleenrakentamista. Lisäksi konstruktiivinen oppimisnäkemys korostaa oppijan uusien konstruktioiden toimivuuden kokeilemista. Oppimisen edellytyksenä on, että henkilö itse ymmärtää, mitä hän opittavasta asiasta ymmärtää tai ei ymmärrä: tämä edesauttaa relevantin tiedon hakua ja relevanttien kysymysten asettamista. Jos oppija ei ymmärrä, miksi tietty asia pitää muistaa, ei opitulla välttämättä ole kovin merkittävää siirtovaikutusta: opittua ei käytetä hyväksi uusissa tilanteissa. Viime kädessä oppiminen näkyy todellisessa toiminnassa. (Ojanen 2006; Ruohotie 2000, 118–162.) 

Vaiheistuksen perusajatus on, että projekti etenee suunnitelmallisesti (Pietilä ym. 2002, 266). Terveydenhoitajaopiskelijat laativat alustavan Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektisuunnitelman Diakonia-ammattikorkeakoulun ohjeistuksen pohjalta (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara 1997; Kuokkanen ym. 2005, 51−52). Suunnitelmassa hahmoteltiin osaprojektin tarkoitus ja tavoitteet, käytettävät menetelmät, tilaisuuksien kesto, tarvittavat materiaalit ja välineet, tietotekniikan hyödyntäminen, toiminnallisen liikkumistuokion suunnittelu sekä projektin aikataulu. Samalla hahmoteltiin osaprojektin kustannuksia, mahdollisia yhteistyötahoja, arviointia ja raportointia. 

Ajoitus- ja resurssisuunnitelmat tehtiin yhdessä Voi hyvin! -hankkeessa olevien terveydenhoitajaopiskelijoiden kanssa. Ajoitusta sääteli oppilaitoksen antamat ennakkotiedot opinnäytetyön alku- ja loppuseminaareista sekä raportin palautuspäivästä. Resurssisuunnitelman tekeminen oli haasteellista, sillä käytössä oli niukasti sekä ajallisia että taloudellisia resursseja. 

Projektin organisoinnilla tarkoitetaan sitä, että projektilla on vastuullinen ohjaaja, joka on keskeinen henkilö projektin etenemisessä. Muut projektissa toimivat tekevät oman tehtäväalueensa ja jakavat oman osuutensa toisten tietoon ja käyttöön. (Pietilä ym. 2002, 266.) Opiskelijat eivät tietoisesti valinneet Voi hyvin! -hankkeelle vastuullista johtajaa vaan tilaustyön ensin vastaanottanut työpari ehdotteli ensimmäisenä hanketta eteenpäin vieviä asioita. Yleisesti ottaen tilanteissa toimittiin asioista yhdessä sopien. 

Osaprojektin valmisteluvaiheessa suunniteltiin, että taustaselvityksiä tehdään haastattelemalla Työterveyshoitajaa ja Liikuntakasvatusupseeria, käydään opinnäytetyön seminaareissa, Syöpäjärjestöjen edustajan asiantuntijakonsultaatiossa, luetaan alan kirjallisuutta ja tutkimuksia sekä huomioidaan terveydenhoitajaopiskelijoiden aikaisempia työ- ja harjoittelukokemuksia. Suunnitelmana oli, että taustaselvitysten jälkeen suunnitellaan Voi hyvin! -päivälle tarkempi päiväkohtainen suunnitelma. Opiskelijat suunnittelivat rakentavansa terveyspäivän ajaksi myös Mikä sinua liikuttaa? -toimintapiste. 
Voi hyvin! -päivän ajaksi tehtiin päiväkohtainen suunnitelma. Suunnitelmana oli, että Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojekti toteutetaan samana päivänä ja samaan aikaan yhdessä toisten terveydenhoitajaopiskelijoiden Ravitsemus ja painonhallinta- sekä Uni ja työstressi -osaprojektien kanssa. Osaprojekti toteutetaan klo 9.00 – 16.00. Opiskelijat muotoilevat hankkeen yhteiselle palautelomakkeelle (liite 4) kolme kysymystä, joiden avulla opiskelijat arvioivat pääsemistään päätavoitteisiin. Palautelomake jaetaan ja palautetaan terveyspäivän aikana. Palautetta pyydetään myös Työterveydenhoitajalta sekä Liikuntakasvatusupseerilta. Opiskelijat harjoittelevat jatkuvaa prosessiarviointia ja itsearviointia koko prosessin ajan. 

Päiväkohtainen suunnitelma oli, että Voi hyvin! -päivän sisällä Liikunta, tupakka ja nuuska -teemoja tuodaan esille kahdessa eri tilaisuudessa, joiden aikana asiakkaat voivat tarkastella omia terveystottumuksiaan näyttöön perustuvan tiedon, eri menetelmillä jaetun tiedon, testien ja toiminnallisten osuuksien avulla. Klo 9.00–11.30 työterveysfysioterapeutti luennoi tunnin välein liikunnan terveysvaikutuksista, minkä jälkeen asiakkaat voivat ottaa mukaansa Mikä sinua liikuttaa? -pisteestä luennon tietoa tukevaa kirjallista materiaalia kiinnostuksensa mukaan sekä käydä terveyskeskusteluja tai dialogia hetken aikaa terveydenhoitajaopiskelijoiden kanssa.  Klo 12.00–14.45 toisessa tilanteessa asiakkaat voivat käydä Mikä sinua liikuttaa? -pisteessä pidemmän dialogin terveydenhoitajaopiskelijoiden kanssa, keskustella niin halutessaan tarjolla olevasta kirjallisesta materialista ja omista liikunta-, tupakoimis- tai nuuskaamistottumuksistaan, tehdä testejä, tutustua tietokoneen kautta nettisivuille, joilla tarjotaan tutkittua terveystietoa. Mahdollisuus on käydä myös mittaamassa ITE -pisteessä verenpaineensa joka itse tai ohjausta saaden. Iltapäivällä Työterveyshoitaja on tavattavissa mahdollisia jatkotoimenpiteitä varten. Ennen työpäivän päättymistä asiakkaat voivat osallistua ohjattuun kävelytuokioon sauvojen kanssa tai ilman. Asiakkaat voivat oman aikataulunsa ja kiinnostuksensa mukaan osallistua Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin tarjontaan. Opiskelijat suunnittelivat Mikä sinua liikuttaa? -osaprojektin toteutuvan rauhallisessa, suuressa tilassa, jonne on helppo tulla, ja jossa on tilaa kiertää esitepöytiä ja harjoittaa vuorovaikutteista dialogia. 

Opiskelijat kävivät tutustumassa Voi hyvin! -päivälle Liikuntakasvatusupseerin varaamaan Perinnetilaan kolme viikkoa ennen tapahtumaa. Perinnetila oli suuri kokoustila, josta oli laaja näköala merelle. Tilassa oli valmiina pöytiä ja tuoleja, lasivitriinejä, nahkasohvakalusto sekä tarvittavat tekniset laitteet. Tila oli kaikkien työntekijöiden tiedossa, eri rakennuksessa kuin työhuoneet. Opiskelijat suunnittelivat tarvittavat välineet päivän sisällöstä käsin. Merivartiosto lainasi osan tavaroista, osa materiaaleista saatiin yhteistyökumppaneilta, osa tuotettiin itse. 

Kun opiskelijat kävivät ensimmäisen kerran tapaamassa Liikuntakasvatusupseeria, he saivat tietää, että myös opiskelijat voisivat testata kuntonsa Suomenlahden merivartioston polkupyöräergonomiatestauslaitteistolla. Viikkoa ennen tapahtumaa opiskelijat menivät uudelleen tapaamaan Liikuntakasvatusupseeria ja kaksi opiskelijaa testasi kuntonsa, toinen heistä oli Marjo Lehto. Kunnon testaaminen katsottiin aiheelliseksi siksi, että näin voitiin harkita, olisiko hyvä suositella polkupyöräergonomialaitteistossa kunnon testauttamista asiakkaille, myös naisille. Näin suunnitelmiin otettiin mukaan myös erilaisten mittalaitteiden, askelmittareiden ja sykemittarin suositteleminen asiakkaille mahdollisen polkupyöräergonomialaitteessa testaamisen lisäksi. 

Osaprojektiin liittyviä mahdollisia riskejä opiskelijat näkivät liittyvän yhteistyötahoihin, asiakkaisiin, opiskelijoihin, tapahtuman ajankohtaan, resursseihin, käytössä olevaan tekniikkaan, tiedottamiseen sekä ajankäyttöön. Yhteistyötahoihin liittyviä riskejä olivat työterveydenhoitajan kolmepäiväinen työviikko ja monitoimijoiden mukaan lähteminen yhteistyöhön kovin lyhyellä harkinta-ajalla. Asiakkaisiin liittyvänä riskinä nähtiin se, etteivät asiakkaat kiinnostu Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin teemoista, koska asiakkaiden liikuntatottumukset ovat vähän liikkuvasta asiakkaista paljon liikkuviin asiakkaasiin. Vähän liikkuvat eivät ehkä haluakaan lisätä liikkumistaan ja paljon liikkuville ei ole mitään uutta tietoa annettavaksi. Opiskelijoihin liittyviä riskejä olivat mahdolliset sairastumiset sekä liikkumiseen liittyvien tietojen vähäisyys. Tapahtuman ajankohta nähtiin riskinä siksi, että tapahtumapäivä on perjantai. Resurssien riski nähtiin siinä, että resursseja ajateltiin olevan liian vähän, sillä ennakkotietojen mukaan mahdollista on tavoittaa 70 asiakasta päivän aikana. Tekniikan riskiksi nähtiin se, etteivät opiskelijoiden kannettavat tietokoneet toimi mokkulan avulla Suomenlahden merivartioston tiloissa tai Suomenlahden merivartioston tekniikka on niin monimutkaista, ettei sitä osata käyttää ja paikalle ei saada sellaista henkilöä, joka sitä osaa käyttää. Tiedottamisen riskinä nähtiin se, ettei viesti saavuta asiakkaita, ja he eivät tule osallistumaan tilaisuuksiin. Ajankäytön riskinä oli se, että Voi hyvin! -päivää oli rakentamassa 14 henkilöä eri tahoilta. Kuusi terveydenhoitajaopiskelijaa, jotka olivat samaan aikaan eri paikoissa harjoittelemassa; kaksi eri työterveydenhoitajaa, joista toinen teki kolmepäiväistä työviikkoa ja toinen oli siirtymässä toisiin tehtäviin; Liikuntakasvatusupseeri, joka tuli hankkeeseen pois lähtevän terveydenhoitajan tilalle. Mukana oli viisi muuta toimijaa, joiden kanssa yhteiset tapaamiset ja materiaalien saamiset oli soviteltava harjoittelun lomaan. 

Tiedonkeruun menetelmäksi valittiin havainnointi. Havainnointi on sekä kuuntelemista että katselemista. Havainnoinnin suurin etu on siinä, että sen avulla voi saada välitöntä tietoa yksilöiden, ryhmien ja organisaatioiden toiminnasta ja käyttäytymisestä. Havainnointia käytetään muun muassa vuorovaikutuksen tutkimuksessa sekä tilanteissa, jotka ovat vaikeasti ennakoitavissa ja jotka muuttuvat nopeasti. (Vilkka 2006; Hirsjärvi ym. 2005, 202.) 

3.4 Menetelmät

Terveydenhoitaja tarvitsee työssään erilaisten työmenetelmien osaamista. Työmenetelmä -käsitettä käytetään, kun puhutaan suunnitelmallisesta ja järjestelmällisestä toimintatavasta. Työmenetelmillä pyritään tukemaan asiakkaiden terveyden edistämistä (Pietilä ym. 2002, 148–152.) Työmenetelmien ja -muotojen raja on häilyvä (Honkanen & Mellin 2008, 106). Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektissa terveydenhoitajaopiskelijat suunnittelivat käyttävänsä menetelminä monitoimijaista ja moniammatillista yhteistyötä, terveysviestintää, dialogia ja terveyskeskustelua. Muina työmuotoina opiskelijat suunnittelivat ohjaavansa asiakkaita terveyden edistämiseen testien, toiminnan ja teknologian hyödyntämisen avulla.

3.4.1 Moniammatillinen ja monitoimijainen yhteistyö

Koska hankkeen alkuvaiheessa terveydenhoitajaopiskelijoilla ei ollut tiedossa rahallisia resursseja, ja opiskelijat halusivat kuitenkin järjestää sekä raflaavan että tutkittuun tietoon perustuvan tapahtuman ja syventää terveydenhoitotyön sisällöllistä ja menetelmällistä osaamistaan, terveydenhoitajaopiskelijat ideoivat yhdessä terveystapahtumaan liittyvien mahdollisten yhteistyötahojen hankkimista. Näin tarkoituksena oli edistää myös työterveydenhuollon ja kolmannen sektorin välistä yhteistyötä. Terveydenhoitajaopiskelijat valitsivat hankkeen toteuttamismenetelmäksi moniammatillisen ja monitoimijaisen yhteistyön. Monitoimijainen yhteistyö määritellään muun muassa yksityisen ja kolmannen sektorin väliseksi toiminnaksi. Aikaisempien oppimiskokemusten perusteella terveydenhoitajaopiskelijat tiesivät, että moniammatillisessa yhteistyössä mahdollistuu eri alojen ammattilaisten tavoitteellinen toiminta asiakkaan hyväksi. Tässä menetelmässä merkittävää on ammattilaisen oman roolin ymmärtäminen, jatkuva vuorovaikutus, tarkoituksenmukaisuus ja luottamus muihin toimijoihin. Yhdistämällä erilaista osaamista ja palveluorganisaatiota voidaan tukea tehokkaammin ihmisiä heidän terveysongelmissa ja omia voimavarojaan voidaan käyttää useiden auttamismenetelmien avulla. (Honkanen & Mellin 2008, 106–128.)
Taustaselvityksissä alkuperäinen toive tapahtuman järjestämisestä oli, että tarjolla on luentoja. Terveydenhoitajaopiskelijoiden ryhmässä syntyi ehdotus moniammatillisen yhteistyön rakentamisesta myös työterveyshuollon kanssa.  Ehdotuksen taustalla oli työterveyshuollon harjoittelusta tulleet oppimiskokemukset moniammatillisen yhteistyön voimasta, erityisesti erikoisosaamisen vaikuttavuudesta asiakkaan kannalta. Terveydenhoitajaopiskelijat toivoivat saavansa moniammatillisella yhteistyöllä myös lisää kiinnostusta tapahtumaa kohtaa, mahdollisuuksia vuorovaikutteiseen keskusteluun työterveyshuollon asiantuntijan kanssa sekä jatkuvuutta työterveyshuoltoon päin. Aluksi terveydenhoitajaopiskelijoiden keskuudessa heräsi epäily, voisiko tällainen yhteistyö ja järjestelytapa olla mahdollista, koska ennakkotietojen mukaan kustannuksia ei saanut tulla, mutta tilanteen selvittelyn jälkeen luennoimaan oli tulossa myös työfysioterapeutti.

Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektia järjestävät opiskelijat ottivat yhteyttä Hengitysliitto Heli ry:hyn, mistä he saivat esitemateriaalia tapahtumaa varten sekä vinkin Syöpäjärjestöjen asiantuntijakonsultaatiosta. Hankkeessa mukana olevat terveydenhoitajaopiskelijat kävivät yhdessä asiantuntijakonsultaatiossa, jossa todettiin, että terveydenhoitajaopiskelijoiden valitsemat aihepiirit olivat erittäin keskeisiä ja ajankohtaisia työssä jaksamiseen vaikuttavia tekijöitä ja sen vuoksi tärkeitä nostaa esille. Konsultaatiossa tuli esille, että terveysviestinnän tulee olla positiivista, sivistävää ja virkistävää, mutta se voi olla myös jollakin tavalla raflaavaa, jotta ihmiset saadaan kiinnostumaan.  Jokaisessa pisteessä tulisi olla jokin koukuttava tekijä. Keskusteltiin myös tupakoimisen terveysvaikutuksista. Tupakoimisen lopettaminen aiheuttaa usein painonnousua, kun tupakka korvataan ruualla, tämän vuoksi Syöpäjärjestöstä annettiin opiskelijoille mukaan mittanauhoja. Opiskelijat saivat vinkin myös siitä, kuinka asiakasta voi ohjata hengittämään pillin kautta, ja näin havainnollistaa tupakoimisen seurauksena mahdollisesti tulevassa keuhkoahtaumataudissa ilmenevää hengitysvaikeutta. Esiteltäviksi nettisivustoiksi suositeltiin Hengitysliitto Heli ry:n ylläpitämiä Stumppi.fi- ja Pökäle.fi-sivustoja, joilla kannustetaan tupakoijia hakemaan keskustelusivustojen kautta vertaistukea tupakoimisen ja nuuskaamisen lopettamiseen. Mukaan saatiin Stumppi.fi - yhteystietokortteja sekä potilasjärjestöjen liikuntakortteja.

Taustaselvityksen aikana toivottiin liikuntaa tuotavan esille positiivisten terveysvaikutusten näkökulmasta. Tietoa toivottiin kohdistettavan erityisesti naisille, jotta heidät saataisiin liikkumaan aktiivisesti. Tähän tarpeeseen mukaan otettiin terveysliikunnan näkökulma, johon UKK-instituutin viikoittaisen Liikuntapiirakan tieto vastasi opiskelijoiden mielestä erittäin hyvin. Täytettävä Liikuntapiirakka antaa jokaiselle henkilökohtaisesti mahdollisuuden tarkastella omia liikuntatottumuksiaan. Suomen Sydänliitto ry:n liikkumistottumuksia kartoittava testi antaa myös mahdollisuuden testata Liikuntapiirakan sisällön toteutusta. 

Opinnäytetyöseminaarin tietojen pohjalta opiskelijat valitsivat Mikä sinua liikuttaa? -pisteeseen sellaista materiaalia, joka tukee arkiliikkumisen ja työpaikalla tapahtuvan liikkumisen lisäämistä. UKK-instituutin sivuilta käyttöön otettiin Kävelyn portaat -lomake, sillä tarkoitus oli herättää työntekijät huomaamaan kunnon lisäämisen mahdollisuudet heidän omassa työympäristössään. Helsingin kaupungin ulkoilukartassa olevien pyöräilyreittien ja Pyöräillen terveyttä -esitteen avulla opiskelijat halusivat tukea asiakkaiden innostamista työmatkaliikunnan lisäämiseen. Suomen Sydänliiton Sauvoilla vaihtelua -esitteen sekä Suomen Ladun, UKK-instituutin ja Suomen Sydänliiton yhteisen Kävelemään -esitteen avulla opiskelijat halusivat herättää kiinnostusta jokaisen asiakkaan tasa-arvoiseen mahdollisuuteen kohottaa kestävyyskuntoaan. Opiskelijat saivat Helsingin kaupungin Liikuntavirastosta materiaalia myös kaupungin tarjoamista liikuntamahdollisuuksista. Vapaa-ajan liikuntaan haluttiin kannustaa muun muassa Helsingin kaupungin uimahallien, kuntosalien, Töölön kisahallin ja Herttoniemen urheilupuiston esitteiden kautta. 

3.4.2 Terveysviestintä

Terveysviestinnällä tarkoitetaan tavoitteellista toimintaa suuren yleisön ja päätöksentekijöiden terveystietoisuuden lisäämiseksi, jotta yksilöiden ja yhteisöjen terveydentilaa voitaisiin parantaa. Terveysviestintä käsittää henkilökohtaisen terveysneuvonnan, yhteisöviestinnän, riskeistä viestimisen, sosiaalisen viestinnän ja markkinoinnin. Päämääriä ovat tiedon levittäminen, terveyden edistäminen ja sairauksien ehkäisy. Terveysviestintä on avainmenetelmä, kun halutaan nostaa tärkeät terveyskysymykset keskusteltaviksi. Terveysviestinnän avulla voidaan vahvistaa terveyteen liittyviä uskomuksia ja asenteita, innostaa ihmisiä etsimään lisätietoa ja joissakin tapauksissa saada aikaan terveellisiä elämäntapoja. (Savola & Koskinen-Ollonqvist 2005, 78.)

Terveyden edistämisen keskuksen hyvän terveysaineisto laatukriteereissä painotetaan konkreettista terveystavoitetta, sisällön selkeää esitystapaa, luettavuutta, hahmoteltavuutta, virheetöntä tietoa, sopivaa tiedon määrää, kohderyhmän selkeää määrittelyä ja ryhmän kulttuurin huomioon ottamista, huomion herättämistä ja mukava tunnelma. (Parkkunen, Vertio &  Koskinen-Ollonqvist 2001, 9−10.)

Esikunnalla ja opiskelijoilla oli yhteisenä toiveena, että mahdollisimman moni henkilö osallistuu Voi hyvin! -päivään. Koska henkilökunnassa oli monenlaisia kohderyhmiä, opiskelijat suunnittelivat houkuttelevan ja monipuolisen toimintapisteen, jonka yläpuolelle he kirjoittivat suurin kirjaimin Mikä sinua liikuttaa? Pisteeseen valittiin monitoimijoilta tutkittuun tietoon perustuvaa materiaalia (liite 6). Materiaalien monipuolisuudella oli tarkoitus terveysviestiä asiakaslähtöisesti. Vaikuttavuutta tavoiteltaessa on tärkeää huomioida odotukset, tarjonta ja valinnan mahdollisuus. Mielenkiinnon herättämisellä saavutetaan siten myös vaikuttavuutta. 

Liikkuminen, tupakka ja nuuska -osaprojektin opiskelijat miettivät terveyspäivän havainnollistamiskeinoja materiaalien, julisteiden, taustamusiikin ja palautekyselyn kautta. Seinille opiskelijat valitsivat työfysioterapeutilta lainaan saadut kaksi Liikuntapiirakkaa sekä Hengitysliitto Helin humoristisen Liikkumisen iloa -julisteen. Opiskelijat valitsivat päivän aikana soitettavaksi toimintapisteessä latinalaistyyppistä musiikkia, sillä tällä hetkellä Zumba innostaa koko Suomea liikkumaan, ja erityisesti naiset ovat lähteneet innolla mukaan. Tarkoitus oli tehdä musiikin avulla tilasta rennompi, ja luoda päivän aikana kaikille hyvää mieltä.  

3.4.3 Vuorovaikutteinen dialogi

Dialogi määritellään vuoropuheluksi kahden tai useamman henkilön välillä. Dialogisessa orientaatiossa vuorovaikutus nähdään vastavuoroisena suhteena, jossa sekä asiakas että terveydenhoitaja vaikuttavat. Siinä korostetaan keskusteluyhteyttä ja tasavertaista suhdetta; asiakas ja terveydenhoitaja ovat kumppaneita, joten tieto ja ymmärrys rakentuvat vuorovaikutusprosessissa. Valta on vastuullista, mikä tarkoittaa auttamissuhteeseen kuuluvaa oikeutta puuttua ja ottaa vastuu puuttumisen seurauksista.  (Honkanen & Mellin 2008, 107–108.) Opiskelijat kokivat tärkeäksi ottaa käyttöön dialogin, sillä jo varusmieskoulutuksen vuoksi monilla asiakkailla oli paljon tietoa liikunnasta.

3.4.4 Terveyskeskustelu

Terveyskeskustelu perustuu huolenpitoon ja välittämiseen. Keskustelun avulla asiakasta autetaan jäsentämään elämäntilannettaan ja taitojaan. Terveydenhoitaja tukee asiakasta toimimaan terveytensä hyväksi vahvistaen hänen voimavarojaan. Keskustelu perustuu hyviin vuorovaikutustaitoihin ja sellaisten haastattelumenetelmien hallintaan, joilla asiakkaan tiedon tarpeet tunnistetaan ja aktivoidaan arvioimaan toimintatapojaan. (Pietilä ym. 2002; Honkanen & Mellin 2008, 106–132.) 

3.5 Muut työmuodot

3.5.1 Teknologian hyödyntäminen

Rauste-von Wrightin, von Wrightin & Soinin (2003, 52) mukaan enää ei riitä, että opetamme nykyistä tietoamme vaan oppijalle, on ennen muuta luotava edellytykset oppia jatkuvasti uutta. Ojasen mielestä (2006, 41–42) konstruktivistinen oppimiskäsitys perustuu ajatukselle, että maailma on monimuotoinen. Tieto rakennetaan yksilön omien aivojen ajattelun ja teknologian avulla. Tärkeä tieto ja taito välittyvät tehokkaasti kulttuurin sisään rakennetun huipputeknologian välittämänä kokeilu- ja tutkimustoiminnan kautta. Näin ihminen tulee tietoiseksi siitä, miten hän itse oppii asioita ja pystyy kehittämään uusia toiminta- ja ajatusmalleja. 

Tietoteknologiaa hyödynnetään, kun halutaan parantaa palvelua (Honkanen & Mellin 2008, 268). Kohderyhmä huomioiden tuntui varsin luonnolliselta suunnitella, että asiakkaat ohjataan tutustumaan Internetin välityksellä liikunnan, tupakan ja nuuskan terveysvaikutuksiin. Opiskelijat suunnittelivat mahdollisuutta hyödyntää teknologiaa kahden mukanaan tuomansa kannettavan tietokoneen kautta tapahtumapäivän aikana. Opiskelijat laativat asiakkaille myös Linkkivinkki-listan (liite 5), jonka kautta on mahdollista hankkia UKK-instituutin, Kuntoliikuntaliitto ry:n ja Suomen Latu ry:n materiaalia liikunnan vaikutuksista terveyteen. Asiantuntijakonsultaation jälkeen opiskelijat päättivät liittää myös Syöpäjärjestöjen, Diabetesliiton ja Suomen Sydänliiton linkit Linkkivinkki-listaan.

3.5.2 Toiminta

Oppimista on monenlaista. Rauste-von Wrightin, von Wrightin & Soinin (2003, 51) mukaan yhteistä oppimisen eri muodoille on, että ne kytkeytyvät toimintaan ja palvelevat sitä. Oppimisen välityksellä sopeudumme maailmaan ja samalla saamme uusia keinoja maailman ja oman itsen muuttamiseksi. Opimme toiminnan puitteissa uutta toimintaa varten. Ruohotie (2000, 138) tuo esille, että oppimista tukevan ilmapiirin luominen, tarkoituksenmukaisen materiaalin käyttö ja kytkennät oppijan menneisyyden ja tulevaisuuden kokemuksiin auttavat aikuisia oppimaan myös kokemuksistaan. 

Opiskelijat suunnittelivat tarjoavansa mahdollisuutta myös toiminnalliseen oppimiseen.  Asiakkaille järjestetään mahdollisuus käydä mittaamassa verenpainetta ITE -pisteessä.  ITE -piste rakennetaan yhdessä Ravitsemus- ja painonhallinta -osaprojektin opiskelijoiden sekä Helsingin Sydänpiiri ry:n kanssa. Iltapäivällä, puoli tuntia ennen töiden päättymistä, toteutetaan myös toiminnallinen liikkumistuokio lähtemällä kävelemään yhdessä asiakkaiden kanssa joko sauvojen kanssa tai ilman. Myös alkulämmittelyistä ja loppuvenyttelyistä huolehditaan.
3.5.3 Testit

Taustaselvityksissä tuli esille, että miesvaltaisilla aloilla mittaukset ja konkreettiset tiedot ovat tärkeitä ja että nuuskan käyttö on yleistymässä Suomessa. Tutkimusten mukaan haimasyövän riski on nousussa nuuskan käyttäjillä. Nuuskaajien nikotiinitasot saattavat myös olla huomattavasti korkeammat kuin tupakoijilla. Näihin haasteisiin opiskelijat vastaavat järjestämällä Mikä sinua liikuttaa? -pisteeseen Syöpäjärjestöjen nikotiiniriippuvuutta kartoittavat ja Suomen Sydänliito ry:n (2009) liikuntatottumuksia kartoittavat testit. 

4 VOI HYVIN! -PÄIVÄN TOTEUTUS

Osaprojekti ajoittui käytännössä tammikuun 2010 alkuseminaareista ja alkuselvityksistä huhtikuulle 2010, jolloin tuloksista voitiin tiedottaa yhteistyössä olleiden organisaatioiden edustajille. 

Opiskelijat aloittivat Perinnetilassa kello 8.00 jälkeen Voi hyvin! -päivän eri toimintapisteiden rakentamisen.  Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin materiaalia oli varauduttu jakamaan 70 asiakkaalle. Kahden pöydän päälle asetettiin Suomen Sydänliiton, Hengitysliitto Heli ry:n, UKK-instituutin, Helsingin kaupungin Liikuntaviraston esitteitä, Syöpäjärjestöjen antamia mittanauhoja, Hyvä Terveys -lehden Miehen huoltokirja sekä palautelomakkeita. Toimintapisteen viereen kiinnitettiin suuri, opiskelijoiden tekemä Mikä sinua liikuttaa? -juliste ja Hengitysliitto Heli ry:n Liikkumisen iloa -juliste. Oveen kiinnitettiin suuri Liikuntapiirakka -juliste. 

Voi hyvin! -päivän oli tarkoitus alkaa Perinnetilassa klo 9.00. Asiakkaita, naisia ja miehiä, oli paikalla 10. Vaikka tekniikkaan oli tutustuttu edeltä käsin, teknisten ongelmien vuoksi terveydenhoitajaopiskelija Noora Tiilimaa ja työterveyshoitaja Viena-Leena Castrén pääsivät avaamaan päivän hieman myöhässä. Työfysioterapeutti Tuula Haaramäen luennon otsikkona oli Voi hyvin – liikkuen. Asiantuntijaluennolle jäi suunniteltua vähemmän aikaa alussa olleiden teknisten ongelmien vuoksi, mutta vapaamuotoisen luennon aikana syntyi silti keskustelua aiheesta. Työfysioterapeutin jälkeen luennoi ravitsemusterapeutti. Molempien luentojen jälkeen asiakkaat saapuivat katsomaan Mikä sinua liikuttaa? -pisteen materiaaleja, mutta aikataulun myöhästymisen vuoksi aikaa tutustua materiaaleihin ei juurikaan jäänyt. Tauon aikana ehti juuri ja juuri kutsua asiakkaita käymään iltapäivällä Brygaan rakennettuun Mikä sinua liikuttaa? -pisteeseen. Myös toisen luennon työfysioterapeutti pääsi aloittamaan hieman myöhässä. Asiakkaita oli 7. Hetken kuulijoiden joukossa oli myös apulaiskomentaja, sillä hetkellä korkein yksikössä ollut johdon edustaja. Ennen puolta päivää opiskelijat purkivat Mikä sinua liikuttaa? -pisteen ja rakensivat sen uudelleen toiseen tilaan, Brygaan. 

Bryga-tila oli samassa rakennuksessa kuin työhuoneet. Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin opiskelijat rakensivat yhdessä Ravitsemus ja painonhallinta -osaprojektin opiskelijoiden kanssa Bryga-tilan viereen ITE -pisteen käytävän päähän. ITE-pisteessä oli pöytä ja kaksi tuolia sekä Helsingin sydänpiiri ry:ltä saatuja välineitä ja materiaaleja, jotta asiakas voi mitata itse oman verenpaineensa.  Näkösuojana toimi noin 180 cm x 60 cm, telineen varassa oleva kangas, johon oli kirjoitettu verenpainetasojen luokittelu, pöydillä oli kaksi verenpainemittaria, ohjeet verenpaineen mittaamiseen, verenpaineen seurantakorteja ja kyniä. 

Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin opiskelijat jakoivat Bryga-tilan yhdessä Ravitsemus ja painonhallinta -osaprojektia järjestävien opiskelijoiden kanssa. Mikä sinua liikuttaa? -piste rakennettiin pitkän pöydän toiseen päähän. Pöydällä oli siisteihin pinoihin aseteltu aihepiireittäin Suomen Sydänliiton, Hengitysliitto Heli ry:n, UKK-instituutin ja Helsingin kaupungin Liikuntaviraston liikkumisen, tupakoimisen ja nuuskaamisen terveysvaikutuksista kertovia esitteitä ja A4-lomakkeita, Hyvä Terveys - lehden Miehen huoltokirja, Syöpäjärjestöjen antamia mittanauhoja ja palautelomakkeita, kyniä ja palautelaatikko. Pöydällä oli myös mehupillejä lasissa ja Linkkivinkki-lista. Pöydälle viriteltiin suunnitellut kaksi, opiskelijoiden tuomaa, kannettavaa tietokonetta. Toinen tietokoneista oli uusi, eikä siihen osattu asentaa mokkulan vaatimaa ohjelmaa. Toinen tietokone saatiin toimimaan sen jälkeen, kun Suomenlahden merivartioston akt-tuki kävi saattamassa tietokoneen toimintakuntoon. Seinille kiinnitettiin Liikkumisen iloa- ja Liikuntapiirakka -julisteet. CD-soittimella soitettiin reipasta Zumba-musiikkia niin, että huoneessa pystyi puhumaan. Havaittiin, että musiikki antoi myös tilan, jossa voi keskustella rauhassa. 
Iltapäivän ensimmäiset asiakkaat tulivat klo 12.00. Mikä sinua liikuttaa? -pisteessä kävi sekä samoja asiakkaita, jotka olivat osallistuneet aamupäivän luennoille sekä uusia asiakkaita. Yhteensä kävijöitä oli noin 25. Opiskelijat mittasivat verenpainetta ja ohjasivat ottamaan yhteyttä työterveyshoitajaan tarvittaessa. Terveysneuvontaa opiskelijat antoivat tarkastelemalla yhdessä Liikuntapiirakkaa, kehottamalla hyödyntämään talossa olevia portaita, antamalla mukaan UKK-instituutin Kävelyn portaat -lomaketta ja innostamalla lisäämään arkiliikuntaa. 

Käytännön toteutuksessa oli jonkin verran muutoksia suunnitelmista. Voi hyvin! -päivän ajankohta muuttui torstaille 25.3.2010 yhteistyötahojen toiveesta. Käyttöön varattu Perinnetila oli käytössä vain aamupäivän. Iltapäivällä käytössä oli asiakkaiden työhuoneiden kanssa samassa rakennuksessa oleva neuvotteluhuone Bryga, jossa oli kiinteä, suuri kokouspöytä ja siirreltäviä tuoleja. Työterveydenhoitaja oli pyydetty olemaan läsnä iltapäivällä, mutta hän pääsi mukaan koko aamupäiväksi. Opiskelijoiden yhteyshenkilö Työterveydenhoitajaan vaihtui hankkeen puolessa välissä. Liikuntakasvatusupseeriin päin opiskelijoiden yhteyshenkilö pysyi koko hankkeen ajan samana. 

Opiskelijat tekivät tilanteissa seuraavanlaisia havaintoja: Yleisesti ottaen asiakkaat olivat kiinnostuneita ja keskustelivat avoimesti liikkumisen terveysvaikutuksista. Naiset keräsivät monenlaista materiaalia mukaansa kertoen vievänsä sitä myös kotiin miehilleen, varsinkin Miehen huoltokirja -esite näytti kiinnostavan. Miehiä kiinnosti enemmän Linkkivinkki-lista. Päivä päätettiin kävelyyn sauvoilla tai ilman alkuperäisen suunnitelman mukaan alku- ja loppuverryttelyineen sauvakävelytekniikkaa ohjaten. Osallistujina olivat ainoastaan innokkaat terveydenhoitajaopiskelijat.

5 TULOKSET JA AIKAANSAANNOKSET

5.1 Tulokset 

Arviointia tehdään aina suhteessa tavoitteisiin ja haluttuihin tuloksiin. Tulokset voivat olla myös pienimuotoisia, vaikkapa oivalluksia kehittämisen aikana. Merkittävää on huomata, että tulosten huomaaminen ja arvioiminen eivät onnistu ilman suunnitelmallista kehittämistä. (Haarala & Honkanen. 2008, 456.) Osaprojektin tulokset on johdettu opiskelijoiden tekemistä havainnoista sekä annetusta palautteesta. 

Mikä sinua liikuttaa? -osaprojektin tilaisuuksissa kävi 25 asiakasta. Saadun palautteen mukaan (13 kpl), 13 asiakasta kertoi saaneensa itselleen tarpeellista tietoa liikkumisesta, 11 asiakasta kertoi lisääväänsä liikuntaa tuleviin päiviinsä. Yksi asiakas kertoi liikkuvansa jo paljon. Myös nuuskaamisen lopettamista harkittiin Mikä sinua liikuttaa? -pisteessä saadun tiedon jälkeen. 

Työterveyshoitaja Castrén (2010b) antaman palautteen mukaan teemapäivän sisältö vastasi hyvin päivälle asetettuun tavoitteeseen. Tavoitteena oli herättää asiakkaat ajattelemaan mahdollisia muutoksia terveystottumuksissaan.  Työterveyshoitajan palautteen mukaan päivän jälkeen tupakoimisen ja nuuskaamisen kyllä mielsi terveysriskiksi ja tietoa oli annettu liikunnan suotuisista vaikutuksista. Käytetyt menetelmät olivat olleet havainnollistavia ja tietoa antavat näyttelyt eri aiheista olivat konkreettisia ja monipuolisia. Tietoiskut olivat sopivan mittaisia, asiapitoisia ja mielenkiintoisia.

Castrénin (2010b) mukaan käytettävissä olevasta tilasta johtuen samanaikainen luentoesitys ja näyttelyyn tutustuminen häiritsivät hieman toisiaan Perinnetilassa, mutta laajempi näyttely Brygassa erillään tietoiskuista oli erittäin toimiva. Castrén huomioi, että tapahtuman eteen oli nähty paljon vaivaa ja siksi hän jäi kaipaamaan suurempaa osallistujajoukkoa työpaikalta. Opiskelijat olivat toimineet ryhmänä erinomaisesti, jakaneet tehtävät keskenään ja käyttäneet hyväkseen eri asiantuntijatahoja. Erityisen positiivisena Castrén koki sen tavan, jolla opiskelijat informoivat työterveyshoitajaa ja tekivät yhteistyötä työpaikan kanssa. Sekä Castrén että työfysioterapeutti Haaramäki antoivat opiskelijoille suuret kiitokset. 

Liikuntakasvatusupseerin Heikkisen (2010b) antaman palautteen mukaan Voi hyvin! -päivä oli ollut asiakkaille hyvin virikkeinen ja yleisen hyvinvoinnin sanoman jakajana ainutlaatuinen. Heikkinen valitteli sitä, kun niin harva oli ollut paikalla. Heikkisen mukaan opiskelijat olivat tehneet etukäteen tosi laadukasta työtä ja opiskelijoiden kaikkea toimintaa oli kuvannut hyvin rautainen ammattitaito. Hänestä oli ollut ilo huomata, että opiskelijat olivat olleet liikkeellä tosissaan. Myös Heikkinen antoi opiskelijaryhmälle innostuneesti vedetystä päivästä suuret kiitokset. 

Vaikka ennakkotietojen mukaan opiskelijoilla oli mahdollisuus tavoittaa 70 asiakasta, kävi ilmi, että tapahtuman aikana tavoitettavissa oli 25 asiakasta, joista jokainen osallistui tapahtumaan aikana johonkin tilaisuuteen. Tulosten arvioiminen on haasteellista. Opiskelijat arvioivat tulosta Voi hyvin! -päivään osallistuneiden määrän ja asiakaspalautteen perusteella. Opiskelijat olivat yllättyneitä, koska tarpeellista tietoa saivat vastanneista kaikki palautteen antajat ja lähes kaikki palautteen antajat innostuivat lisäämään liikkumistaan. Palaute oli yllättävä siksi, että ajallisesti keskustelut asiakkaiden kanssa olivat lyhyitä, vaikuttaminen oli hyvin hetkellistä. Palautteen perusteella opiskelijat pääsivät osaprojektille asetettuihin tavoitteisiin. Asiakkaiden osalta, jotka eivät antaneet palautetta, ei tavoitteisiin pääsyä eikä tulosta voida arvioida. Tehtyjen havaintojen perusteella, liikunta, tupakka ja nuuska -teemoihin suhtauduttiin kiinnostuneesti ja avoimesti. 

5.2 Vaikuttavuus ja vaikuttavuuden arviointi

Ståhlin (2005, 17) mukaan prosessiarvioinnin laatimisen perusedellytyksenä on tieto siitä, missä määrin ja kuinka laadukkaasti suunnitellut toiminnot on toteutettu. Tämän jälkeen voidaan etsiä toimintatapoja, jotka selittävät saavutettuja tuloksia eli mitkä osatekijät vaikuttivat onnistumiseen tai epäonnistumiseen. Oleellista on tunnistaa toiminnan avaintekijät, jotka vaikuttivat saavutettuihin tuloksiin, keihin tai mihin vaikutettiin.

Opinnäyteseminaarissa kehotettiin miettimään, mitkä menetelmät ohjaukselle valitaan, että tapahtumalle saataisiin vaikuttavuutta. Voi hyvin! -päivän ja Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin kautta opiskelijat halusivat vaikuttaa Suomen merivartioston esikunnan asiakkaiden terveystottumuksiin. Tässä osaprojektin vaikuttavuuden arvioinnissa keskitytään moniammatillisuus ja monitoimijuus -menetelmän vaikuttavuuden tarkasteluun. Opiskelijoiden mielestä menetelmän avaintekijöitä olivat Suomen Terveystalon työterveyshoitaja ja työfysioterapeutti, Suomen merivartioston esikunnan liikuntakasvatusupseeri ja Diakonia-ammattikorkeakoulun, Helsingin toimipisteen terveydenhoitajaopiskelijat sekä yhteistyötahot Hengitys Heli ry, Syöpäjärjestöt, Suomen Sydänliitto, Helsingin kaupungin Liikuntavirasto ja UKK-instituutti. 

Valtakunnallisen terveydenhuollon eettisen neuvottelukunnan (ETENE 2001) mukaan väestön terveyden ja hyvinvoinnin parantamisessa tulee kiinnittää entistä enemmän huomiota eri ammattiryhmien yhteistyöhön ja joustavaan toimintaa asiakkaan sekä yhteiskunnan muiden sektoreiden kanssa. Vaikuttavuus tulisi olla yksi eettisistä priorisoinnin kriteereistä. Yhteistyön kehittämisellä eri toimijoiden kesken parannettaan asioiden sujuvuutta, poistetaan päällekkäistä toimintaa ja luodaan mahdollisuuksia hyvän hoidon toteuttamiseen. Opiskelijat halusivat tuoda Suomenlahden esikunnan henkilöstölle käyttöön moninaisemman asiantuntijuuden ja lisätä mahdollisuuksia jatkossa yhteistyön kehittämiseen.

Vaikuttavuuden käsite on moniuloitteinen. Vaikuttavuus voidaan määritellä toiminnalla aikaansaaduksi tavoitteiden suuntaiseksi muutokseksi. (Hakulinen-Viitanen & Pelkonen 2008, 339–340.) Sinkkosen ja Kinnusen mukaan vaikuttavuutta voidaan katsoa asiakasvaikuttavuuden näkökulmasta. Asiakasvaikuttavuudella tarkoitetaan sitä, missä määrin toiminnan vaikutukset tyydyttävät asiakkaan tarpeita, odotuksia ja tavoitteita. Asiakasvaikuttavuus on tavoitteisiin pääsyä asiakkaan terveysvalinnoissa ja terveyden edistämisessä. (Hakulinen, Pietilä & Kurkko 2002, 286, 294.) Vaikuttavuuden arvioinnilla tarkoitetaan menetelmien ja menetelmien toimeenpanon vaikuttavuuden arviointia. Vaikuttavuus on näyttöön perustuvan toiminnan tavoite. Näyttöön perustuvalla toiminnalla tarkoitetaan parhaan ajanmukaisen tiedon harkittua käyttöä asiakkaan terveyden edistämisessä. (Hakulinen-Viitanen & Pelkonen 2008, 339–340.)  

Opiskelijoiden mielestä tässä osaprojektissa resurssit vaikuttivat menetelmien valintaan. Osaprojektin lähtökohtana oli, ettei käytössä ollut rahallisia resursseja terveystapahtumaan. Yhteistyötahojen toive oli, että tapahtuman tulisi herättää asiakkaat tarkastelemaan terveystottumuksiaan. Osaprojektin tavoitteet asetettiin yhteistyötahojen toiveiden mukaisesti. Opiskelijat ratkaisivat haasteen valitsemalla moniammatillinen yhteistyö ja monitoimijuus -menetelmän vaikuttamisen keinoksi. Erityisasiantuntijuuden kautta opiskelijat tavoittelivat mahdollisimman hyvää vaikuttavuutta. Opiskelijoiden mielestä tavoitteellinen yhteistyö työfysioterapeutin kanssa antoi mahdollisuuden lisätä asiakkaiden liikkumiseen jatkuvuutta ja vaikuttavuutta.
6 POHDINTA JA JOHTOPÄÄTÖKSET 

Projektin suunnittelu on vaativa tehtävä, johon tulee osoittaa resursseja. Mitä huolellisemmin suunnittelu tehdään, sen parempi tulos yleensä saavutetaan. Projektin tavoitteet tulee olla selkeitä, ja tekijöiltä tarvitaan luovuutta sekä rohkeutta suunnitelmallisuuden lisäksi. Suunnitelmat tarkentuvat ja muuttuvat koko projektin ajan. Yhteistyötahojen kanssa käydään moninaisia neuvotteluja. Jatkuvalla seurannalla ja arvioinnilla pysytään vastaamaan muuttuviin tilanteisiin ja luomaan toimivia ratkaisuja. Kehittämisestä kertyneet kokemukset kerätään ja raportoidaan. (Haarala & Honkanen 2008, 454–455.) 

Osaprojektin päätarkoituksena oli lisätä Suomenlahden merivartioston esikunnassa olevien työntekijöiden fyysistä aktiivisuutta ja tätä kautta parantaa heidän terveyttään ja hyvinvointiaan. Päätavoitteena oli Voi hyvin! -päivän aikana käytettyjen eri menetelmien kautta innostaa mahdollisimman monia asiakkaita lisäämään arkiliikuntaa. Tavoitteena on saada myös mahdollisimman moni tupakoiva tai nuuskaava asiakas harkitsemaan tupakoinnin tai nuuskaamisen lopettamista. Puolet asiakkaista innostuivat toimimaan liikkumiselle asetetun tavoitteen mukaisesti, mikä oli opiskelijoillekin yllättävä tieto. 

Opiskelija pohtivat myös sitä, onko eettisesti oikein, että he käyvät työpaikalla yhden päivän ajan, herättelevät asiakkaat miettimään omia terveystottumuksiaan ohjaten asiakkaita huomaamaan, että he voivat omilla elämäntavoillaan sairastuttaa itsensä, ja sen jälkeen opiskelijat siirtyvät toisiin tehtäviin. Asiakkaalla voi mieleen jäädä monenlaisia kysymyksiä, joihin opiskelijat eivät ehdi antamaan vastauksia niiden muutaman minuutin aikana, jonka he tapaavat asiakasta.  Tämän eettisen ongelman opiskelijat ratkaisivat siten, että he järjestivät paikalle Suomen Terveystalon työterveyshoitajan sekä työfysioterapeutin. Lisäksi opiskelijat jakoivat Linkkivinkki - listaa lisätietojen saamiseksi, mikä osoittautuikin hyvin kiinnostusta herättäväksi listaksi. 

Opiskelijoiden mielestä sekä hankkeen että osaprojektin prosessit onnistuivat hyvin. Opiskelijat sitoutuvat toimintaan suurella innolla ja melkein aina kaikki olivat läsnä eri tapaamisissa yhteistyötahojen kanssa. Innostus lisääntyi varsinkin sen jälkeen, kun opiskelijat olivat käyneet Liikuntakasvatusupseerin luona. Haasteellinen kohderyhmä teki työskentelystä kiinnostavan ja hyvin antoisan. Kohderyhmän tarpeista lähtevän oleellisen tiedon erottamisen ja rajaamisen kyky kehittyi tällaisessa projektissa, ja antoi myös tässä mielessä valmiuksia terveydenhoitajana toimimiseen. Asiantuntijuuden jakaminen muiden ammattialan edustajien kanssa oli erittäin merkityksellistä. Yhteistyö heidän kanssaan antoi opiskelijoille mahdollisuuden peilata omaa karttunutta osaamista suhteessa asiantuntijoiden tietoihin. Opiskelijat huomasivat osaavansa jo monenlaisia käytännön työhön tarvittavia tietoja ja taitoja, mutta toisaalta tehtävän kautta opiskelijat oppivat paljon erittäin tärkeää tietoa liikunnan ohjauksesta ja motivoinnista tupakoinnin lopetukseen.

Alusta saakka hankkeen ja osaprojektinkin toteuttamisprosesseissa oli yhtä aikaa mukana monenlaisia muutoksia, mutta tehtävään ja kollegiaalisesti toisiinsa sitoutuneet opiskelijat sekä yhteistyöhaluiset ja -kykyiset yhteistyötahojen yhteyshenkilöt veivät tilanteita eteenpäin. Hankkeen puhemiehenä Suomenlahden merivartiostossa toimi Liikuntakasvatusupseeri. Hänen opiskelijoille antama apu sekä käytännönjärjestelyissä että yhteyshenkilönä oli erinomainen. 

Teoriatiedon perusteella tärkeintä on jäädä aikaa lopputuloksen ja vaikuttavuuden arviointiin, jota myös ideointi- ja suunnitteluvaihe sekä viitekehyksen rakentaminen vievät runsaasti. Tämä osoittautui erittäin haasteelliseksi kehittämistyöhön varatun nopean aikataulun vuoksi ja tehtävän laajuuden vuoksi. Toisaalta myös käytännön harjoittelussa opiskelijat huomasivat, että työssä ei yleensä jää aikaa kovin syvälliseen asiaan paneutumiseen. Tässä mielessä tehtävä kehitti valmiuksia tehdä nopeita muutoksia ja sietää epävarmuutta, johon varmasti tulevassa työssä törmää. Opiskelijoiden mielestä sekä ydinprosessi, Voi hyvin! -päivä, että koko prosessi etenivät lähes suunnitelmien mukaan. Kiitollinen palaute ja innovatiiviset kehittämisehdotukset yhteistyötahoilta antoivat opiskelijoille miellyttävän onnistumisen tunteen. Opiskelijat eivät rakentaneet Voi hyvin! -päivän järjestämiseksi erityistä organisaatiota vaikka mukana oli seitsemän eri toimijaa, silti asiat sujuivat yllättävän helposti. 

Ennalta riskiksi arvioitu tekniikan toimimattomuus toteutui. Tilanteet olisi voinut välttää paneutumalla tekniikkaan vielä enemmän etukäteen. Se, miten paljon tilainteisiin vaikuttivat muut saman aikaan toimintayksikössä olleet kokoukset ja haastattelut, jää avoimeksi. Hieman haasteellista oli pitää käynnissä samaan aikaan kahta rinnakkaista prosessia, sekä laajempaa hanketta että osaprojektia. Mikäli myös osaprojektille olisi ehtinyt tehdä tarkemman suunnitelman, olisi ehkä voinut pysyä paremmin opinnäytetyön tekemiselle annetussa aikataulussa. Myös osallistujien pieni määrä nosti esiin monia kysymyksiä. Miksi suurin osa henkilöstöstä ei osallistunut päivän tilaisuuksiin? Tiedote ja mainos olivat menneet terveystapahtumasta sähköpostin kautta kaikille työntekijöille, oliko posti avattu? Eikö oman terveyden edistäminen kiinnosta? Koetaanko oma terveys niin hyväksi, ettei lisätieto ole tarpeellista? Oliko työntekijöillä työnsä luonteen vuoksi mahdollisuus osallistua?  Saivatko kaikki palautelomakkeen? Miksi kaikki osallistuneet eivät palauttaneet lomaketta? Oliko niin kiire, ettei ehtinyt täyttää tai palauttaa lomaketta? Oliko palautelomake liian pitkä vastattavaksi? Kysymykset jäävät avoimiksi nyt, mutta mikäli yhteistyö jatkuu, näitä kysymyksiä olisi hyvä pohtia ennen seuraavia projekteja.

Voi hyvin! -päivä ja Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojekti poikivat monia uusia ideoita. Opiskelijat suunnittelivat muun muassa keräävänsä omista aihepiireistään materiaalit ja näyttelyt matkalaukkuun ja lähtevänsä yhdessä pikkubussilla kiertämään eri työyhteisöihin järjestämään Voi hyvin! -päiviä.  

Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektia toteuttaneiden opiskelijoiden mielestä terveyspäivän jatkoseuranta tulisi tapahtua työterveyshuollossa, jota tukee myös moniammatillinen yhteistyö työfysioterapeutin kanssa. Sitä kautta tapahtumalle voidaan saada jatkossa lisää vaikuttavuutta. Opiskelijat toivovat myös raportin sisällön kiinnostavan Työterveyshoitajaa ja työfysioterapeuttia. Raportista he voivat poimia mahdollisia uusia ideoita liikunnan lisäämisen ja tupakoinnin vähentämisen ohjaukseen. Ehkä myös tarkemmat tiedot taustaselvityksistä Liikuntaupseerin ja järjestöjen kanssa antavat uusia välineitä Työterveyshoitajan ja työfysioterapeutin työhön ja yhteistyöhön heidän kanssaan. 

Opiskelijoista oli innostavaa kuulla, kun sekä Työterveyshoitaja että Liikuntakasvatusupseeri antoivat omat innovatiiviset jatko- ja kehittämisehdotuksensa. Työterveyshoitaja Castrén (2010b) antoi omana kehittämisehdotuksenaan, että Suomenlahden merivartiostossa voisi ehkä järjestää yksittäiset täsmä -tietoiskut eri työpisteisiin. Jatkossa olisi kohdistettava aiheittain pienempi muotoinen Voi hyvin! -tapahtuma esimerkiksi vartiolaivalle tai johtokeskukseen ja olisi kehiteltävä jonkinlainen ”liikkuva näyttely” esimerkiksi elintarvikkeista. Liikuntakasvatusupseeri Heikkinen (2010b) toivoi, että vuoden 2011 opiskelijat voisivat tehdä vastaavanlaisen Voi hyvin! -päivän "iskun" Suomenlahden merivartioston rajatarkastusyksikköön Helsinki-Vantaa - lentokentälle. Tämän toiveen opiskelijat välittävät mielellään omille ohjaaville opettajilleen toivoen hedelmällistä yhteistyötä jatkossakin Diakonia-ammattikorkeakoulun ja Suomenlahden merivartioston välille. Näin Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektista koituisi jatkossakin hyötyä Suomenlahden merivartiostolle sekä yhteistyötahoille. Opiskelijoille tämä osaprojekti antoi intoa lähteä rohkeasti toteuttamaan ja kehittämään uudenlaisia tapahtumia. Menetelmäosaaminen syveni ja laajeni tehtävän myötä. Asiakkaista voi havainnoida myös sen, miten aiemmat myönteiset terveyttä edistävät kokemukset lisäsivät kiinnostusta myös osaprojektia kohtaan. 

Opiskelijoiden kehittämisehdotuksena on, että työterveyshoitajat ja työfysioterapeutti lisäisivät yhteistyötä Liikuntakasvatusupseerin kanssa pohtien, mitkä valtakunnalliset kampanjat voisivat olla sellaisia, joihin Suomenlahden merivartioston henkilökunta voisi osallistua ja siten saada toivottua jatkuvuutta työntekijöiden terveys- ja kuntoliikunnalle. Henkilöstö voisi esimerkiksi viettää TYKY- päivän Työpaikkaliikunnan tapahtumassa Helsingissä 27.8.2010. Tarjolla on yli 50 lajin valikoima erilaisia liikuntalajikokeiluja, turnauksia ja hyvinvointiluentoja terveyttä edistävän liikunnan tueksi. 
Festivaalipäivä huipentuu Suomi-Ruotsi yleisurheilumaaotteluun Olympiastadionilla. (Kuntoliikuntaliitto 2010.) 

Osaprojekti pyrittiin toteuttamaan eettisesti kestävällä tavalla. Mikä sinua liikuttaa? -osaprojekti oli osa Voi hyvin! -päivän hanketta, joka perustui kolmen organisaation suulliselle sopimukselle. Hankesuunnitelmassa määriteltiin hankkeen tavoitteet, ajankohta, kesto, tarvittavat tilat, välineet, riskit, arviointi ja raportointi. Asiakkailla oli myös mahdollisuus olla osallistumatta Mikä sinua liikuttaa? -osaprojektin tilaisuuksiin eikä kieltäytyminen vaikuta heidän hoitoonsa. Kaikki osaprojektin käyttöön tulleet asiakastiedot on pidetty salaisina. Valokuvien ottamiseen ja esittämiseen on pyydetty lupa asiakkailta. 

Johtopäätöksenä on, että Suomenlahden merivartioston esikunnassa järjestetty Voi hyvin! -päivä herätti muutamissa työntekijöissä kiinnostusta omien terveystottumusten tarkasteluun. Varsinkin naiset olivat kiinnostuneita keskustelemaan ja ottamaan mukaansa tarjolla olevia materiaaleja. Liikunta, tupakka ja nuuska -osaprojektin palautteen mukaan muutamat työntekijät innostuivat lisäämään liikkumistaan ja harkitsemaan nuuskaamisen lopettamista. Työntekijät kokivat saaneensa myös juuri heille itselle sopivaa materiaalia. Vaikka osallistujia oli vähemmän kuin mitä odotettiin, opiskelijat olivat kuitenkin vakuuttuneita, että Voi hyvin! -päivä kannatti järjestää. Oli vaikuttavaa nähdä, miten kiinnostuneita terveyspäivään osallistuneet olivat päivän tarjonnasta. Oli ilo huomata myös se, miten hetkellinenkin kohtaaminen saattoi olla terveyttä edistävää. 

LÄHTEET 

Aalto, Riku 2006. Työelämän selviytymisopas – Käytännön ohjeita työhyvinvointiin. Jyväskylä: WSOYpro/Docendo.
Aittasalo, Minna 2008. Uusia toimivia välineitä liikunnan edistämiseen. Väitöskirja. Viitattu 28.3.2010. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto.
Aromaa, Arpo, Koskinen, Seppo (toim.) 2002. Terveys ja toimintakyky Suomessa. Terveys 2000 –tutkimuksen perustulokset. Kansansterveyslaitoksen julkaisuja B/2002. Helsinki: Kansanterveyslaitos, Terveyden ja toimintakyvyn osasto.
Castrén, Viena-Leena 2010a. Työterveyshoitaja Viena-Leena Castrénin haastattelu 3.2.2010 Suomen Terveystalossa Helsingissä. 
Castrén, Viena-Leena 2010b. Voi hyvin. Email Viena-Leena.Castren@terveystalo.com.
 6.4.2010. Tulostettu 8.4.2010.
Duodecim 2006. Käypä hoito -suositus. Tupakointi, nikotiiniriippuvuus ja vieroi
tushoidot. Viitattu 20.1.2010
Duodecim 2008. Käypä hoito -suositus. Liikunta. Viitattu 2.3.2010. 
Duodecim 2009. Tupakka ja nuuska. Viitattu 10.2.2010
Erkinjuntti, Timo; Hietanen, Marja; Kivipelto, Miia; Strandberg, Timo & Huovinen, Maarit 2009. Pidä aivosi kunnossa. Helsinki: WSOY.
ETENE 2001. Terveydenhuollon yhteinen arvopohja, yhteiset tavoitteet ja periaatteet. ETENE-julkaisuja 1.
European commission (2010). Sport and Physical Activity. Viitattu 30.3.2010. http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_334_fact_fi_en.pdf. 
Finlex 2010a. Työterveyshuoltolaki 21.12.2001/1383. Viitattu 22.3.2010.
Finlex 2010b. Laki potilaan asemasta ja oikeuksista 17.8.1992/785. Viitattu 22.3.2010.
Haarala, Päivi & Mellin, Oili-Katriina 2008. Kansanterveystyö ja terveyden edistäminen. Teoksessa Päivi Haarala, Hilkka Honkanen, Oili-Katriina Mellin & Tiina Tervaskanto-Mäentausta (toim.) Terveydenhoitajan osaaminen. Helsinki: EDITA, 42–61.
Haarala, Päivi & Honkanen, Hilkka 2008. Terveydenhoitaja yhteiskunnallisena vaikuttajana. Teoksessa Päivi Haarala, Hilkka Honkanen, Oili-Katriina Mellin & Tiina Tervaskanto-Mäentausta (toim.) Terveydenhoitajan osaaminen. Helsinki: EDITA, 439–467.
Hakulinen, Tuovi; Pietilä, Anna-Maija & Kurko, Heli 2002. Terveyden edistämisen vaikuttavuuden arviointi. Teoksessa Anna-Maija Pietilä, Tuovi Hakulinen, Eila Hirvonen, Päivikki Koponen, Eeva-Maija Salminen & Kirsi Sirola (toim.) Terveyden edistäminen. Uudistuvat työmenetelmät. Helsinki: WSOY, 282–289. 
Hakulinen-Viitanen, Tuovi & Pelkonen, Marjaana 2008. Terveydenhoitajan vaikuttavuuden lisääminen neuvolatyössä. Teoksessa Päivi Haarala, Hilkka Honkanen, Oili-Katriina Mellin & Tiina Tervaskanto-Mäentausta (toim.) Terveydenhoitajan osaaminen. Helsinki: Edita, 339 – 359. 
Heikkinen, Arto 2010a. Liikuntakasvatusupseeri Arto Heikkisen haastattelu 1.3.2010
 Suomenlahden merivartiostossa Helsingissä. 
Heikkinen, Arto 2010b. Palaute Voi hyvin! -päivä. Arto.Heikkinen@raja.fi. 6.4.2010.
 Tulostettu 8.4.2010.
Heinonen, Kirsi 2009. Liikunnan mittarit. Diabetes. Duodecim: terveyskirjasto.
Helakorpi, Satu, Patja, Kristiina, Perälä, Ritva, Uutela, Antti 2007. Suomalaisen aikuisväestön terveyskäyttäytyminen ja terveys, kevät 2006. Kansanterveyslaitoksen julkaisuja 1/2007.
Hengitysliitto Heli ry 2007. Nuuskan syöpävaarallisuus vahvistumassa. Viitattu 10.2.2010.
http://www.hengitysliitto.fi/Ajankohtaista/Uutiset/Nuuskansyopavaarallisuusvahvistumassa/
Hirsjärvi, Sirkka; Remes, Pirkko  & Sajavaara, Paula 1997. Tutki ja kirjoita. Helsinki:                         
                     Tammi.
Holmia, Silja; Murtonen, Irja; Myllymäki, Hannele & Valtonen, Katariina 2006. Sisätautien, kirurgisten sairauksien ja syöpätautien hoitotyö. Helsinki: WSOY.
Honkanen, Hilkka & Mellin, Oili-Katriina 2008. Varhainen puuttuminen.Teoksessa Päivi Haarala, Hilkka Honkanen, Oili-Katriina Mellin & Tiina Tervaskanto-Mäentausta (toim.) Terveydenhoitajan osaaminen. Helsinki: EDITA, 105–274.
Horelli, Liisa 2005. Ympäristön terveyttä edistävät verkostot. Ympäristöpsykologinen näkökulma terveyden edistämisen vaikuttavuusarviointiin. Teoksessa Koskinen-Ollonqvist, Pirjo, Pelto-Huikko, Antti & Rouvinen-Wilenius, Päivi (toim.) 2005. 
Kainulainen, Sakari 2010. Tutkimusjohtaja Sakari Kainulaisen luentomoniste 21.1.2010 Voiko projektilla olla vaikuttavuutta? Moniste tekijöiden halussa.   
Kirsi Heinonen 2009. Liikunnan mittarit. Diabetes. Duodecim: terveyskirjasto.
Kivistö, Katja; Johansson, Kirsi; Virtanen, Heli; Rankinen, Sirkku & Leino-Kilpi, Helena 2009. Asiakkaan voimavaraistumista tukeva terveysneuvonta työterveyshoitajan työssä. Hoitotiede 1, 13−22.
Koskenvuo, Markku & Mattila, Kari 2009. Terveyden edistämisen ja sairauksien ehkäisyn periaatteet. Viitattu 5.4.2010. http://anna.diak.fi:2345/terveyskirjasto/tk.koti?p_osio=101&p_artikkeli=seh00001&p_teos=seh&p_selaus=2202#s3
Koskinen-Ollonqvist, Pirjo, Pelto-Huikko, Antti & Rouvinen-Wilenius, Päivi (toim.) 2005. Näkökulmia vaikuttavuuteen – vaikuttavuuden arvioinnin mahdollisuudet terveyden edistämisessä. Helsinki: Terveyden edistämisen keskus.
Kuntoliikuntaliitto i.a.. Laita työyhteisösi liikkeelle. Viettäkää syksyn virkistyspäivä täällä. Viitattu 8.4.2010. http://www.kunto.fi/kuntofestivaalit/etusivu/
Kuokkanen, Ritva; Kivirinta, Mervi; Määttänen, Jukka & Leena Ockenström, Leena 2007. Kohti tutkivaa ammattikäytäntöä. Opas opinnäytetöitä varten. Helsinki: Diakonia-ammattikorkeakoulu. 
Käsitteitä ja selityksiä. Helsinki: Terveyden edistämisen keskus ry. 
Leino-Kilpi, Helena & Välimäki, Maritta 2008. Etiikka hoitotyössä. Helsinki: WSOY.
Manninen, Pirjo; Laine, Vappu; Leino, Timo; Mukala, Kristina & Husman, Kaj (toim.) 2007. Hyvä terveyshuoltokäytäntö. Helsinki: Työterveyslaitos.
Merne, Marina & Syrjänen, Stina 2000. Nuuska. Helsinki:Terveys ry.
Mikkonen, Nella (i.a.) Terveyden edistämisen rakenteet. Rakennuspalikoita alueellisen järjestelmän kehittämistyöhön. Helsinki: Terveyden edistämiskeskus ry. 
Ojanen, Sinikka 2006. Ohjauksesta oivallukseen. Helsinki: Yliopistopaino.
Parkkunen; Vertio; Koskinen-Ollonqvist 2006. Terveysaineistojen suunnittelun ja arvioinnin opas. Helsinki: Terveyden edistämisen keskus. 
Pietilä, Anna-Maija; Hakulinen, Tuovi; Hirvonen, Eila; Koponen, Päivikki; Salminen, Eeva-Maija & Sirola, Kirsi 2002. Terveyden edistäminen: uudistuvat työmenetelmät. Helsinki: WSOY. 
Rajavartiolaitos 2010. Länsi-Suomen merivartiosto, Suomenlahden merivartiosto –turvana kaikissa oloissa. Esite.
Rauste-von Wrigh, Maijaliisa; von Wright, Johan & Soini, Tiina 2003. Oppiminen ja koulutus. Helsinki: WSOY.
Rautio, Maria 2008. Työikäinen terveydenhuollon asiakkaana. Teoksessa Päivi Haarala, Hilkka Honkanen, Oili-Katriina Mellin & Tiina Tervaskanto-Mäentausta (toim.) Terveydenhoitajan osaaminen. Helsinki: EDITA.
Risikko, Paula 2009. Tupakasta vieroituksen organisointi ja käytännöt. Julkaisussa Patrick Sandström, Anu Leppänen, Olli Simonen (toim.) Tupakasta vieroituksen organisointi ja käytännöt. Sosiaali- ja terveysministeriön julkaisuja 2009:15. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö, 11-12.
Rotko, Tuulia, Sihto, Marita & Palosuo, Hannele 2008. Katsaus terveysvaikutusten arviointiin terveyserojen näkökulmasta. Stakes. Työpapereita 24/2008. 
Ruohotie, Pekka 2000. Oppiminen ja ammatillinen kasvu. Helsinki: WSOY.
Savola, Elina & Koskinen-Ollonqvist, Pirjo 2005. Terveyden edistäminen esimerkein.
Sosiaali- ja terveysministeriö i.a. Terveys 2015 – kansanterveysohjelma. Esite. 
Sosiaali- ja terveysministeriö 2001. Valtioneuvoston päätös Terveys 2015 – kansanter-
veysohjelmasta. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö. 
Sosiaali- ja terveysministeriö 2007. Terveyden edistäminen hallituksen politiikka ohjelma. Viitattu 10.3.2010.
Sosiaali- ja terveysministeriö 2008. Uusi terveydenhuoltolaki. Terveydenhuoltolakityöryhmän muistio. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö.
Ståhl, Timo 2005. Reseptillä liikkeelle. Liikkumisresepti – hankkeen arviointi. Jyväsky-
lä: Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiö LIKES.
Suomalainen Lääkäriseura Duodecim 2008. Liikunta. Käypä hoito. Viitattu  22.3.2010. 
Suomen ASH i.a. Tupakoinnin kustannukset. Viitattu 20.1.2010. http://www.suomenash.fi/fi/tupakkatuotteet/tupakoinnin+kustannukset/
Suomen Selkäliitto i.a. Tupakointi ja selkäsairaudet. Esite. 
Suomen sydänliitto 2009. Testaa liikuntatottumuksesi. Viitattu 22.3.2010. http://www.pienipaatospaivassa.fi/liikuntatot_test.php
Terveyden- ja hyvinvoinninlaitos 2009. Liikunta. Viitattu 26.10.2009. 
Työterveyslaitos 2007. Työkyky. Viitattu 1.4.2010. http://www.ttl.fi/Internet/Suomi/Aihesivut/Tykytoiminta/Tyokyky/
UKK-instituutti 2009. Liikuntapiirakka. Viitattu 22.3.2010. http://www.ukkinstituutti.fi/fi/suosituksia
Vilkka, Hanna 2006. Tutki ja havainnoi. Helsinki: Tammi. 
Voutilainen, Päivi & Vaarama, Marja 2005. Toimintakykymittareiden käyttö ikääntyneiden palvelutarpeen arvioinnissa. Stakesin raportteja 7. Helsinki: Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus. 
YLE 20.1.2010. Tavoite savuttomasta Suomesta suututtaa tupakkayhtiöt. Viitattu                   20.1.2010.http://www.yle.fi/uutiset/

LIITTEET 
Liite 1 Ennakkomainos oviin
Liite 2 Sähköinen tiedote
Liite 3 Sähköinen mainos
Liite 4 Palautelomake
Liite 5 Linkkivinkki-lista
Liite 6 Materiaali-lista